Справа № 816/1855/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2019 року

Київ

справа №816/1855/18

адміністративне провадження №К/9901/16673/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування міста Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року додаткових видів грошового забезпечення, а саме, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби 100%, надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за оперативно-службову діяльність 50%, доплати за службу в нічний час 35%;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату за період з

01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року додаткових видів грошового забезпечення, а саме, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби - 100%, надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за оперативно-службову діяльність - 50%, доплати за службу в нічний час 35%;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок вихідної допомоги, з урахуванням вищевказаних додаткових видів грошового забезпечення;

- додатково зарахувати до вислуги років час навчання позивача протягом 3 років 5 місяців 25 днів у цивільному вищому навчальному закладі Лубенському медичному училищі Міністерства охорони здоров`я України із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що становить 1 рік 8 місяців 28 днів служби.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року, яка набрала законної сили, за клопотанням ОСОБА_1 , залишено без розгляду його позов в частині додаткового зарахування до вислуги років часу навчання позивача протягом 3 років 5 місяців 25 днів у цивільному вищому навчальному закладі Лубенському медичному училищі Міністерства охорони здоров`я України із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що становить 1 рік 8 місяців 28 днів служби.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили, за клопотанням ОСОБА_1 , залишено без розгляду його позов в частині встановлення позивачу доплати за службу (роботу) в нічний час в розмірі 35%.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову.

Вважаючи судові рішення такими, що ухвалені помилково та з порушенням норм матеріального і процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 червня 2019 року.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Предметом розгляду в цій справі є відмова Ліквідаційної комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування міста Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нарахування та виплати позивачу додаткових видів грошового забезпечення, які впливають на здійснення перерахунку пенсії.

Таким чином, спір у даній справі виник з приводу оскарження фізичною особою рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо перерахунку пенсійних виплат.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності.

Відповідно до частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню :

1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом;

2) судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, виключний перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

В касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунктів «а»-«в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того дана справа має виняткове значення, так як порушені права на своєчасне одержання винагороди за працю, передбачені статтею 43 Конституції України, що безпосередньо впливає на порушення прав та основоположних свобод передбачених Європейським судом з прав людини.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі № 816/1855/18, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Лубенського міського відділу (з обслуговування міста Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя А.І. Рибачук

Суддя С.Г. Стеценко