Справа № 1.380.2019.000867
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4348/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Пліша М.А.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного від 30 березня 2019 року в справі №1.380.2019.000867 (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просив: а) визнати протиправними дії Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області щодо нездійснення позапланових заходів перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 22.10.2018 року, на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;

б) зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області здійснити позапланові заходи перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 22.10.2018 року, на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Рішенням від 30 березня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої не взяв до уваги порушення відповідачем вимог ст. ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» з огляду на те, що у листі - відповіді від 08.02.2019 відповідач фактично відмовив у задоволенні вимог, викладених у скарзі позивача, щодо проведення заходів позапланової перевірки порушення вимог земельного законодавства сусідами позивача, а тому такий розгляд звернення громадянина є неналежним і протиправним.

Крім того, вказує на те, що оскарження дій ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо нездійснення позапланових заходів перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 22.10.2018, на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що відповідно до ст. 19 КАС України відноситься до підсудності адміністративного судочинства, а не цивільного, як стверджує суд першої інстанції.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечила за їх безпідставністю, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 22.10.2018 року позивач звернувся із письмовою скаргою до Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області, в якій просив: вжити заходів належного реагування та провести перевірку фактів викладених у скарзі; зобов`язати ОСОБА_2 привести до попереднього стану свою земельну ділянку (АДРЕСА_1), відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю та поновити попередні межі між домогосподарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; зобов`язати ОСОБА_2 відновити дренажну систему перед заїздом на подвір`я ОСОБА_5

23.11.2018 року Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області листом повідомило позивача про те, що питання, викладені у його скарзі від 22.10.2018, скеровано на розгляд голові Ожидівської сільської ради.

03.02.2019 року позивачем подав до Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області запит із проханням надати чітку, обґрунтовану відповідь щодо питань, викладених у його скарзі від 22.10.2018 року, та чи ГУ Держгеокадастру у Львівській області проводитиме перевірку ширини земельної ділянки ОСОБА_2 , та чи звертатиметься із відповідним позовом до суду.

08.02.2019 року Головним Управління Держгеокадастру у Львівській області повідомлено позивач про розгляд звернення від 03.02.2019 року та щодо відсутності законних підстав для проведення перевірки з приводу порушень, зазначених у зверненні позивача.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що поновлення меж земельних ділянок між домогосподарствами позивача та його сусідів не входить до компетенції відповідача на предмет здійснення заходів на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до позовних вимог зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправним дії відповідача щодо нездійснення позапланових заходів перевірки фактів, викладених у його скарзі від 22.10.2018 року, на підставі ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому просить зобов`язати відповідача їх здійснити.

Так, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (надалі - Закон №877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно зі ст. 1 цього ж Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Нормами ст. 6 цього ж Закону передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів, в тому числі, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Крім того, нормами вказаного закону передбачено порядок здійснення позапланового заходу державного нагляду (контрою).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Проте відповідно до ст. 2 Закону №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

А тому такий не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із скаргою щодо поновлення меж земельних ділянок між домогосподарствами Гнідь та Оліярник, а до суду звернувся із вимогами про протиправні, на його думку, дії відповідача щодо нездійснення позапланових заходів перевірки фактів викладених у скарзі позивача від 22.10.2018 року, на підставі ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Оскільки, поновлення меж земельних ділянок між домогосподарствами Гнідь та Оліярник не входить до компетенції відповідача на предмет здійснення заходів на підставі ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення такого позову.

При цьому, колегія суддів відхиляє покликання апеляційної скарги на порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян», оскільки предметом спору, що розглядається, відповідно до сформульованих позовних вимог, є інші спірні правовідносини, а саме - наявність у відповідача відповідних повноважень здійснювати нагляд (контроль) у сфері земельних відносин щодо фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, в порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Щодо зауважень позивача про належність даного спору до адміністративної юрисдикції, а не цивільної, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції протилежних висновків зроблено не було.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 268, 272, 288, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного від 30 березня 2019 року в справі №1.380.2019.000867 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 21.06.2019.