Справа № 1540/4068/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4068/18
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Семенюка Г.В.

при секретарі Алексєєва Н.М.

за участю представника скаржника Козеровська А.О.

представника позивача Ігнатенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 12:38 год. (судя:Кузьменко Е.Х.) за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №01532, №01532 від 16 квітня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дійсно у власності позивача є два автомобілі, однак, податковий орган не обґрунтував їх вартість станом на відповідний початок року, що унеможливлювало прийняття оскаржуваних рішень, до того ж податковий орган таким чином мав право приймати рішення про визначення податкового зобов`язання позивача лише протягом відповідного року нарахування, а не за минулі роки, коли таке зобов`язання може бути визначено лише за результатами проведеної у встановленому законом порядку відповідної податкової перевірки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ДФС в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто відповідно ст. 310 КАС України в відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , є резидентом України, що підтверджується паспортом серії КК , № НОМЕР_2 , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 10 серпня 2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Йому присвоєний номер облікової картки платника податку на доходи фізичних осіб № . На праві приватної власності йому належить транспортний засіб марки Мегсеdes-Веnz S 500, 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про право власності на транспортний засіб САТ 787784 від 01 квітня 2014 року.

Головним управлінням ДФС в Одеській області були сформовані податкові повідомлення-рішення з транспортного податку №01532 від 16.04.2018 року про нарахування мені, ОСОБА_1 , податкового зобов`язання у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень) з транспортного податку з фізичних осіб на підставі підп. 54.3.3. пункту 54.3. статті 54, пункту статті 102 та підп. 267.6.2. п. 267.2. статті 267 Податкового кодексу України. Податковий період визначено 2016 рік; податкове-повідомлення рішення №01532 від 16.04.2018 року про нарахування мені, ОСОБА_1 , податкового зобов`язання у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень) з транспортного податку з фізичних осіб на підставі підп. 54.3.3. пункту 54.3. статті 54, пункту статті 102 та підп. 267.6.2. п. 267.2. статті 267 Податкового кодексу України. Податковий період визначено 2017 рік.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача не зміг під час розгляду справи надати до суду підтвердження отримання податковим органом від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України офіційної інформації про середньо ринкову вартість транспортного засобу у 2016 та 2017 роках, що надавало б можливість визначити цей автомобіль об`єктом оподаткування відповідним податком, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття податкових повідомлень-рішень неможливо.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції частково правильним та таким, що частково відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 267 ПК України передбачено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Так, постановою КМУ від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі Методика) пунктом 1 якої передбачено, що ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Відповідно до пункту 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 01 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З аналізу наведених норм, зокрема, статті 267 ПК України та пункту 13 Методики, вбачається, що діючим законодавством визначено чіткий порядок та механізм розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, складовими частинами якого є визначення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку (Мінекономрозвитку) такої вартості та надання ДФС інформації про автомобілі, на підставі якої податковий орган і приймає податкове повідомлення-рішення.

Оцінка суду.

Колегією суддів встановлено, що на території м.Одеси затверджено Положення про транспортний податок, яким встановлено ставку податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, який використовувався до 5 років та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1 378 грн. (стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

При цьому, розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Аналіз вищенаведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобілі позивача.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року по справі №820/3768/16 (номер рішення у ЄДРСР - 76004736), а тому, відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України суд при розгляді аналогічного спору повинен застосовувати цей висновок Верховного Суду.

На виконання вимог суду касаційної інстанції до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Однак, ні відповідачем, ні третьою особою не надано до суду інформації щодо середньоринкової вартості автомобіля позивача.

Більш того, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України надало до суду письмове пояснення від 16 листопада 2018 року, з якого вбачається, що у Міністерства відсутня інформація на офіційному сайті про середньоринкову вартість автомобіля у 2016 та 2017 роках, який належить на праві власності позивачу.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановлено, що згідно листа - калькулятору на сайті Мінекономрозвитку, який наданий до суду як додаток до відзиву на адміністративний позов (а.с.38), середньоринкова вартість автомобіля позивача за 2017 рік складає 1 336 564,61 грн.

При цьому, інформація про середньо ринкову вартість автомобіля позивача за 2016 рік на сайті Мінекономрозвитку відсутня.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення відповідачем строку формування податкового повідомлення-рішення не є беззаперечною підставою для його скасування, оскільки сам по собі факт такого порушення не досяг необхідного порогу належної процедури для того, щоб скасувати оспорювані рішення з цих підстав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №01532 від 16 квітня 2018 року, оскільки податковий орган прийняв вказане податкове повідомлення-рішення без наявності інформації про середньоринкову вартість автомобіла позивача у 2016 році.

При цьому, вважає за необхідним відмовити в задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №01532 від 16 квітня 2018 року, оскільки управління на час винесення вказаного рішення володіло інформацією про середньоринкову вартість автомобіля позивача за 2017 рік.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року в частині задоволення позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №01532 від 16 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №01532 від 16 квітня 2018 року відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 39394259; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача 6001; кодкласифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 2881,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20 червня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.