Справа № 1640/2989/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 1640/2989/18

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:
головуючого судді Костенко Г.В.,
суддів Алєксєєвої Н.Ю., Ясиновського І.Г.,
за участю:
секретаря судового засідання Ніценко А.О.
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Чубко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі №1640/2989/18 за позовом ОСОБА_1 до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про:
- визнання протиправними дії Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
- зобов`язання Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок ОСОБА_1 пенсію з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01 жовтня 2017 року до моменту здійснення перерахунку,
- визнання дій Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області при вирішенні звернення ОСОБА_1 , як дискримінаційні щодо перерахунку пенсії, яке було подано до Глобинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на незгоду з відмовою відповідача у проведенні перерахунку пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено три окремі категорії осіб з числа військовослужбовців, які мають право на призначення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тоді як відповідач переконаний у тому, що відповідна норма поширюється виключно на військовослужбовців дійсної строкової військової служби.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у задоволені позову відмовлено (а.с.181-189 т.1).
Суд мотивував своє рішення тим, що право на призначення пенсії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат передбачене статтею 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у первісній редакції запроваджено законодавцем саме для військовослужбовців дійсної строкової служби за призовом. Суд не знайшов підстав для поширення вказаного права для інших категорії військовослужбовців, а враховуючи, що позивач на час участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС дійсну строкову службу не проходив, підстави для задоволення позову були відсутні.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі №1640/2989/18 залишено без задоволення, а зазначене рішення Полтавського окружного адміністративного суду без змін (а.с.29-36 т.2).
07.05.2019 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 23.10.2018 у справі №1640/2989/18 за виключними обставинами, в якій просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року у справі № 1640/2989/18, яким ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішено визнати такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової, яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення „дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому, за твердженнями заявника, такі висновки Конституційного Суду України є визначальними, а викладені обставини є виключними, мають істотне значення для правильного розгляду справи, для перегляду рішення суду та задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 13.05.2019 було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року у справі №1640/2989/18, та призначено заяву до розгляду.
Відповідачем надав суду відзив на заяву (а.с.65-67). В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що вважає правомірною відмову щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків на пенсію по інвалідності на рівні з військовослужбовцями строкової служби, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п. "г" ст. 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб". Адже, на час виникнення спірних правовідносин ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була чинною. А суд, приймаючи рішення по справі, дійшов висновку, що на момент участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач не проходив дійсну строкову службу, а тому, положення ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на нього не поширюються.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 постановлено здійснювати розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі №1640/2989/18 колегією у складі трьох суддів
У судовому засіданні 11.06.2019 позивач та його представник підтримали заяву про перегляд рішення за виключними обставинами та заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с. 70).
Відповідно до частини другої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Беручи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання та у судове засідання уповноваженого представника не направив та про причини неявки суд не повідомив, колегія суддів визнала за можливе проводити судове засідання без участі представника відповідача.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази, колегія суддів встановила такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 17).
Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_2 , позивач брав участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС (а.с. 28).
Згідно протоколу Глобинського УПФУ №273 від 13.12.2003 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків (а.с. 65).
02.08.2006 позивачу УСЗН Глобинської РДА видано посвідчення серії НОМЕР_3 , як інваліду 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 17).
01.06.2018 Полтавським обласним військовим комісаріатом видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_4 , пред`явник якого має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби (а.с. 18).
При цьому, 06.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Глобинського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою, у якій просив перерахувати пенсію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №851 (а.с. 25).
За результатами розгляду заяви, Глобинським об`єднаним УПФУ Полтавської області 11.04.2018 прийнято рішення №30, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №851 від 15 листопада 2017 року (а.с. 24).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом.
З огляду на викладене, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності рішення Глобинського УПФУ Полтавської області щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 01.10.2017 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року у справі №1640/2989/18, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , бо у період з 07.08.1986 по 11.09.1986 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС та у вказаний період не проходив дійсну строкову службу, тому не має права на перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Таким чином, у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі №1640/2989/18, суд надав правову оцінку спірним правовідносинам та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28 листопада 1991 року (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 59 цього Закону визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Водночас, 25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:
1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;
2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинам.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Таким чином, визнання рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) неконституційними словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, на якому ґрунтуються висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для перегляду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у цій справі у зв`язку з виключними обставинами, а тому заява позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" №2136-VIII від 13 липня 2017 року.
Отже, вимога частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби втратила чинність з 25 квітня 2019 року.
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Враховуючи викладене, з 25 квітня 2019 року норма частини третьої статті 59 Закону №796-XII має застосовуватись у такій редакції: "Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.".
Залученою до матеріалів справи копією довідки Штабу цивільної оборони Глобинської районної державної адміністрації №221 від 21.07.2003 (а.с. 62), підтверджено, що позивач у складі військової частини НОМЕР_5 в період з 07.08.1986 по 11.09.1986 брав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_2 , позивач брав участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС в період з 07.08.1986 по 11.09.1986 (а.с. 28).
Відповідач у заявах по суті справи зазначає, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, призваний на військові збори.
У примітці до статті 10 Закону №796-XII зазначено, що тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Залученими до матеріалів справи копіями довідки МСЕ - №0127344 серії 7-66 КА від 18.07.2006, висновку експертної ради на засіданні №8 від 18.05.1993, посвідченням особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивачу встановлено 2 групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.17, 26-27).
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач з 25 квітня 2019 року має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону №796-XII як військовослужбовець, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та з огляду на це отримав інвалідність.
Доводи представника відповідача про те, що згадані вище положення на позивача не поширюються, оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, призваний на військові збори, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на зазначені вище приписи примітки до статті 10 Закону №796-XII, в силу яких військовозобов`язані, призвані на військові збори, прирівняні до військовослужбовців.
Стосовно посилань представника відповідача на положення пункту 9-1 Порядку №1210, колегія суддів зазначає, що даний підзаконний нормативно-правовий акт прийнятий з метою практичної реалізації норми закону (а саме - частини третьої статті 59 Закону №796-XII у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII). Однак, з огляду на визнання відповідної норми закону неконституційною, підстави для застосування такого підзаконного нормативно-правового акта відсутні, адже він не відповідає акту, що має вищу юридичну силу.
У свою чергу, відсутні також підстави для застосування положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII у редакції Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019 до дати ухвалення цього рішення. Даного висновку колегія суддів дійшла з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів в часі, закріплений у статті 58 Конституції України.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що позивач з 25 квітня 2019 року має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом станом на 1 січня відповідного року (у цьому випадку - 1 січня 2019 року).
Рішення Глобинського об`єднаного УПФУ Полтавської області 11.04.2018 №30 про відмову у перерахунку пенсії позивача є правомірним, оскільки на момент його прийняття вимога частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби була чинною.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною четвертою статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із завдань адміністративного судочинства, враховуючи наявність підстави для перегляду рішення суду у цій справі за виключними обставинами, вважає за необхідне скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у цій справі та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити частково, зобов`язавши Глобинське об`єднане УПФУ Полтавської області перерахувати позивачу пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону №796-XII виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 9, 77, 243-246, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі №1640/2989/18 за позовом ОСОБА_1 до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі №1640/2989/18 скасувати та ухвалити нове.
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, 271, м.Глобине, Глобинський район, Полтавська область, 39000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко

суддя Н.Ю. Алєксєєва

суддя І.Г. Ясиновський