Справа № 362/3000/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/3000/18 Головуючий у І інстанції - Кравченко Л.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича, в якому просив визнати дії Відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 732005 від 27.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вимоги позову обґрунтовував тим, що 27.05.2018 року оскаржуваною постановою, винесеною Відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. Позивач вважав дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора передчасними та протиправними, оскільки інспектор відмовився слухати його пояснення і тим самим позбавив його змоги надати свої заперечення; не склав протокол про адміністративне правопорушення та не надав доказів вчинення ним даного правопорушення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича при винесені постанови серії НК №732005 від 27.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 732005 від 27.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

11 грудня 2018 року від представника Позивача - адвоката Головко О.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що при винесенні вищевказаного рішення судом не було вирішено питання про стягнення на користь позивача судових витрат по справі, а саме витрат на правничу допомогу, яка згідно із п. 2 додатку № 1 до Договору є фіксованою та становить 2000,00 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Головка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 362/3000/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Присуджено з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) понесені ним витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року виправлено допущені в додатковому рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2019 року у справі № 362/3000/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення описки: змінено в описовій частині рішення зазначення назви процесуального документу з «Ухвала» на «Додаткове рішення»; фрагмент тексту (4-й абзац) резолютивної частини додаткового рішення викладено в наступній редакції: «додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду».

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням Інспектор Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенко Валентин Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також, вказує на те, що управління патрульної поліції у місті Києві не є юридичною особою, не має власного розрахункового рахунку в установах банку та не отримує бюджетних асигнувань, а тому стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнування Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції є неможливим.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, також стягнути з Департаменту патрульної поліції () витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. понесену Позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву представника Позивача ОСОБА_1 - Головка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що понесення витрат на професійну правову допомогу було зазначено в позовній заяві, та до позовної заяви додані необхідні підтверджуючі документи. Відповідач, заперечень чи заяв щодо зменшення суми витрат на правову допомогу до суду не надав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частин 1 та 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи доказами щодо надання професійної правничої допомоги адвокатом Головко О.С., а саме: договором про надання правової допомоги № НК/732005 від 06.06.2018 року; додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги № НК/732005 від 06.06.2018 року, в якому зазначено, що фіксований розмір гонорару за цим договором становить 2000,00 грн.; ордер на надання правової допомоги Серія КС № 205047 від 12.10.2018 року.

Колегією суддів встановилено, що Позивачем не надано доказів, на підставі яких визначено обсяг правової допомоги наданий в суді першої інстанції, що повинно враховуватись під час визначення обґрунтованого розміру наданих послуг.

Позивачем, в порушення ч. 4 ст. 134 КАС України, не надано колегії суддів доказів прийняття останнім послуг, а саме: акта приймання - передачі наданих послуг.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) виконання таким клієнтом.

На час постановлення судом першої інстанції додаткового рішення від 20.03.2018 року в матеріалах справи відсутні докази оплати Позивачем гонорару адвоката Головко О.С. за надання професійної правничої допомоги, що за договором про надання правової допомоги № НК/732005 від 06.06.2018 року становить 2000,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Також, колегія суддів вважає, що заявлені Позивачем витрати на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2000,00 грн. не відповідають критеріям складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для Позивача та ціни позову, який складає 255,00 грн.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. є передчасним, оскільки не ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин, які мають значення для правильного вирішення питання.

Крім того, суд першої інстанції задовольняючи заяву представника Позивача ОСОБА_1 - Головка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення присудив з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Однак, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580) систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Згідно з ст. 15 Закону № 580 територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Перелік територіальних органів Національної поліції міститься в додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730, де Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції не зазначено.

Відомостей щодо зазначеного органу не містить і Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Управління патрульної поліції у м. Києві не є юридичною особою, а тому стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції є неможливим.

Щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції () на користь Позивача судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3500,00 грн., колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на ту обставину, що додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Головка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення, судові витрати на правничу допомогу понесені Позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3500,00 грн. не підлягають стягненню.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича задовольнити.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Головка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 362/3000/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщенка Валентина Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 18.06.2019 року.