Справа № 120/338/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/338/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

19 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Сторчака В. Ю. Кузьменко Л.В.

за участю:секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки паю 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 2-642/15-19-СГ від 17 січня 2019 року виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки паю 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки паю 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, як члену фермерського господарства "Озерне-2015" (за межами населеного пункту, державної форми власності), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та прийняти в цій частині нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу подав і відповідач, в якій просить суд скасувати вказане рішення, в частині задоволенні позовних вимог, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Як позивач так і відповідач посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неврахування практики Верховного Суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки 3,3 га на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

За результатами розгляду поданого клопотання 03 листопада 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надало відповідь оформлену у вигляді листа № КО-18932/0-9707/6-17 згідно якого, відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що позивач не подала документів, як вважав відповідач, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Дана відмова була оскаржена до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №802/2144/17-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково. Зокрема, але не виключно, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

На виконання вказаної постанови Вінницького окружного адміністративного суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 та 12 лютого 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом за № КО-18929/0-585/0/95-18 відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства, з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам, прийнятих відповідно них нормативно-правових актів.

Вказану відмову ОСОБА_1 оскаржила до Вінницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі № 802/1128/18-а адміністративний позов задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 17 січня 2019 року видав наказ "Про відмову надання дозволу на розроблення документації із землеустрою". В обґрунтування зазначеної відмови, відповідач посилався на те, що у позивача відсутнє право користування (власності) щодо бажаної земельної ділянки, тому остання не може надаватися у власність відповідно до частини 5 статті 116 та частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Не погодившись з цим наказом, вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 17 січня 2019 року виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3,3 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, з наведеного слідує що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК України).

В даному випадку, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до оскаржуваного наказу є перебування земельної ділянки, щодо якої надійшло звернення, у постійному користуванні іншої особи.

Згідно матеріалів справи, позивач претендує на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) 3,3 умовних кадастрових гектарах із земельної ділянки, що перебуває на праві користування в ОСОБА_2 , який є головою ФГ "Озерне-2015" відповідно до договорів оренди від 18.02.2015 №174 та № 175, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендарем).

Відтак, виділення спірної земельної ділянки іншій фізичній особі можливе лише після подання заяви про відмову від такої ділянки та припинення у встановленому законом порядку права користування цією земельною ділянкою.

При цьому, доказів подання третьою особою заяви про відмову від такої ділянки та припинення у встановленому законом порядку права користування цією земельною ділянкою сторонами не надано.

Частиною 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 973-IV (далі - Закон № 973-IV) передбачено, що фермерське господарство діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

При цьому, порядок регулювання відносин між членами СФГ, правовий режим майна визначається статутом, однак, положення статуту не можуть суперечити законодавству України.

Згідно ст.7 Закону № 973-IV, надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Статтею 12 Закону № 973-IV встановлено, що права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (ч. 2).

Положенням ст.13 Закону № 973-IV передбачено, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Таким чином, громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону № 973-IV передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2018 у справі № 818/1530/17, яка в силу статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права та згідно з ч.5 ст.242 КАС України враховується судом.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що право ОСОБА_1 , як члена фермерського господарства, на отримання земельної ділянки із земель, що використовуються ФГ "Озерне-2015" встановлено судовим рішенням в адміністративній справі № 802/2144/17-а, оскільки у постанові по вказаній справі суд дійшов висновку (5 стор., 8 абз.), що ОСОБА_1 є членом фермерського господарства "Озерне-2015", а не те, що вона має право на отримання земельної ділянки із земель, що використовуються фермерським господарством.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені позивачем справи не є ідентичними з даною справою, а тому не можуть бути застосовані судом у даній справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а тому рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Сторчак В. Ю. Кузьменко Л.В.