Справа № 140/1730/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1730/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмов протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ України у Волинської області) про визнання відмови щодо проведення нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника за період з 01.01.2016 по 01.11.2017, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та на яку померла ОСОБА_2 мала право за свого життя, відповідно до статей 61, 63 Закону № 2262-ХІІ від 09.04.1992, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян» протиправною та зобов`язання нарахувати та здійснити виплату пенсії по втраті годувальника за період з 01.01.2016 по 01.11.2017, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та на яку померла ОСОБА_2 мала право за свого життя, відповідно до статей 61, 63 Закону № 2262-ХІІ від 09.04.1992, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян», з урахуванням виплачених сум, визнання відмови щодо проведення перерахунку та виплати допомоги на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , виходячи із вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян» протиправною та зобов`язати провести перерахунок та здійснити виплату допомоги на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розмірі трьох пенсій по втраті годувальника, виходячи із вимог статті 63 Закону № 2262-ХІІ від 09.04.1992 та постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян», з урахуванням виплаченої суми допомоги на поховання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку у ГУПФ України у Волинської області та отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», за померлого батька, звільненого зі служби в органах внутрішніх справ. Таку ж пенсію у зв`язку із втратою годувальника отримувала і її мати ОСОБА_2 (до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позивач вказує, що в листопаді 2017 року відповідач виплатив їй пенсію померлої матері за листопад 2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3 854 грн. 34 коп. та допомогу на поховання в розмірі 11 563 грн. 02 коп., що на її думку, у менших розмірах, ніж передбачено законодавством, а також вважає, що відповідач не здійснив виплати недоотриманої пенсії за свого життя її померлої матері, на яку вона мала право з 01.01.2016 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.05.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо виплати їй як спадкоємцю першої черги за законом та за заповітом недоотриманих сум пенсії померлої матері за період з 01.01.2016 по 01.11.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та виплатити належну допомогу на поховання.

Однак відповідач листом від 23.05.2019 № 481/Ш-01 повідомив позивача, що кошти, які не були нараховані померлій на день смерті, не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією), оскільки перерахунок пенсії в разі втрати годувальника померлій ОСОБА_2 відповідно до постанови - 103 (набрала чинності 28.02.2018) не проводився, зазначені кошти не можуть вважатися недоотриманою пенсією та не підлягають виплаті членам сім`ї померлого в порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, відповідач зазначив, що частинами 1, 4 статті 25 Цивільного кодексу України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи, але ці права та обов`язки припиняється у момент її смерті. Відповідно до частини 1 статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, й права на пенсію та інші виплати, встановленні законом. Відповідач вважає, що правові підстави для проведення перерахунку та виплати перерахованої пенсії та допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 відсутні. Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Представник відповідача у відзиві на позов вимоги позивача заперечує. В обґрунтування своєї позиції вказала, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у задоволенні заявленого позову щодо визнання відмови протиправною та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника і допомоги на поховання відмовлено за безпідставністю та за результатами розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 в адміністративній справі № 161/2538/18 залишено без змін, тому спір про відмову в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника та допомоги на поховання у більшому розмірі остаточно вирішено судами.

Представник відповідача зазначила, що проаналізувавши правові норми Суди усіх інстанцій дійшли висновку про те, що право на отримання спірних коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин, тобто вже були нараховані та спору щодо правильності їх нарахування немає. Оскільки суди апеляційної та першої інстанції дійшли висновку про те, що право на соціальне забезпечення, одним з видів якого є виплата пенсії (за віком, у випадку хвороби, інвалідності, втрати годувальника, для виховання дітей тощо), полягає в тому, що держава гарантує надання достатніх коштів громадянам, які через об`єктивні обставини повністю або частково втратили можливість працювати і отримувати винагороду за працю. Право на пенсійне забезпечення випливає зі змісту права на соціальний захист, спрямованого на забезпечення громадян у зв`язку зі старістю, інвалідністю, втратою годувальника, з інших передбачених законом підстав і реалізується шляхом надання особі такого виду матеріальної підтримки як пенсії. Відтак, таке право на пенсію нерозривно пов`язане з особою пенсіонера, якому призначена, нарахована та виплачується така пенсія. Враховуючи те, що зазначений спір стосується не нарахованих пенсійних виплат та судові рішення, якими не були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 щодо перерахунку її пенсії, тому в позивача не виникало обґрунтованих очікувань на отримання цих сум в майбутньому.

Також відповідач зазначив, що позивачу було відомо про порядок перерахунку її пенсії в тому числі перерахунок пенсії в разі втрати годувальника в травні 2018 року, коли отримала перерахунок пенсії з нового грошового забезпечення за померлого годувальника ОСОБА_3 . Отже, ОСОБА_1 пропустила встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду. Враховуючи викладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частин другої, третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи отриманий від відповідача відзив на позов, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу відповідно до вимог статей 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФ України у Волинській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника за померлого батька ОСОБА_3 з 01.03.1986 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що стверджується довідкою ГУПФ України у Волинській області від 12.12.2017 №8173. Таку ж пенсію отримувала і мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до дати її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з повідомлення до доручення на одноразову виплату пенсії (допомоги) пенсіонеру за пенсійною справою № ОСОБА_1 виплачено недоотриману пенсію за період з 01.11.2017 по 30.11.2017 у сумі 3 854 грн. 34 коп.

Відповідно до повідомлення до доручення на одноразову виплату пенсії (допомоги) пенсіонеру за пенсійною справою № ОСОБА_1 виплачено допомогу на поховання її матері ОСОБА_2 у сумі 11 563 грн. 02 коп.

11.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУПФ України у Волинській області із заявою, в якій просила прийняти рішення щодо виплати їй як спадкоємцю першої черги за законом та за заповітом недоотриманих сум пенсії померлої матері за період з 01.01.2016 по 01.11.2017 на підставі постанови № 103 від 21.02.2018, за якою Кабінет Міністрів України в добровільному порядку та поетапно вирішив виплатити заборгованість пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ, яка утворилася з 01.01.2016 по 31.12.2017 та виплатити належну допомогу на поховання.

Листом від 23.05.2019 № 481/Ш-01 ГУПФ України у Волинській області Шавук В.П. було повідомлено про відсутність правових підстав для проведення перерахунку та виплати перерахованої пенсії та допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 . Так, відповідач вказав, що кошти, які не були нараховані померлому на день смерті, не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією). Оскільки перерахунок пенсії в разі втрати годувальника померлій матері позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 не проводився, зазначені кошти не можуть вважатися недоотриманою пенсією та не підлягають виплаті членам сім`ї померлого в порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян».

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відмовляючи позивачу у проведенні нарахування та виплаті пенсії, у зв`язку із втратою годувальника, яка належала ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 01.11.2017 та проведенні перерахунку і виплати допомоги на поховання відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, регулює Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Сім`ям померлих пенсіонерів, які одержували пенсію при неповному стажі, пенсія призначається пропорційно стажу роботи, виходячи з якого було призначено пенсію померлому годувальнику (стаття 45 Закону №2262-ХІІ).

Як встановлено статтею 91 Закону № 2262-ХІІ, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Такі ж самі умови встановлені статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018, яким у задоволенні позову щодо визнання протиправною відмови у проведенні нарахування та виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника за період з 01.01.2016 по 01.11.2017, яка належала померлій матері ОСОБА_2 та про визнання протиправною відмови у проведенні нарахування та виплати допомоги на поховання ОСОБА_2 , зобов`язання провести нарахування та виплату зазначеної пенсії за вказаний період з урахуванням виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 01.11.2017, зобов`язання провести нарахування та виплату зазначеної допомоги з урахуванням виплаченої суми допомоги на поховання - відмовлено повністю. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 залишено без змін та ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26.07.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі.

На думку суду, право на соціальне забезпечення, одним з видів якого є виплата пенсії (за віком, у випадку хвороби, інвалідності, втрати годувальника, для виховання дітей тощо) полягає в тому, що держава гарантує надання достатніх коштів громадянам, які через об`єктивні обставини повністю або частково втратили можливість працювати і отримувати винагороду за працю. Право на пенсійне забезпечення випливає зі змісту права на соціальний захист, спрямованого на забезпечення громадян у зв`язку зі старістю, інвалідністю, втратою годувальника, з інших передбачених законом підстав і реалізується шляхом надання особі такого виду матеріальної підтримки як пенсії. Відтак, таке право на пенсію нерозривно пов`язане з особою пенсіонера, якому призначена, нарахована та виплачується така пенсія.

Також, враховуючи рішення судів усіх інстанцій та те, що відповідачем було виплачено позивачу недоотриману пенсію, допомогу на поховання її матері, а також оскільки перерахунок пенсії в разі втрати годувальника померлій матері позивача ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Мністрів України № 103 від 21.02.2018 не проводився, тому кошти, які не були нараховані померлій особі на день смерті, не є недоотриманою пенсією, суд вважає дії відповідача здійсненні в межах та у спосіб визначених нормами чинного законодавства, тому позовні вимоги про відмову в нарахуванні та виплаті позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника та перерахунку ти виплаті допомоги на поховання задоволенню не підлягають.

Як встановлено статтею 1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати не входить до складу спадщини, адже має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у соціальних та трудових відносинах.

Однак відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Оскільки матері позивача ОСОБА_2 пенсія в разі втрати годувальника не перераховувалась відповідно до постанови Кабінету Мністрів України № 103 від 21.02.2018 та не нараховувалась для виплати, то вона не може бути нарахована та виплачена позивачу.

З цих же мотивів відсутні підстави і для перерахунку допомоги на поховання, що була виплачена ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю її матері.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не приймає до уваги доводи представника відповідача про пропуск ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до суду встановленого статтею 122 КАС України, оскільки ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 про відкриття провадження в адміністративній справі суд визнав причини його пропуску поважними та пропущений процесуальний строк було поновлено.

Підсумовуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 263, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук