Справа № 298/470/19
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/470/19
Номер провадження 2-а/298/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Коваль А.Ю.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області поліцейського Галатиба Мар`яни Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до поліцейського УПП в Закарпатські області сержанта поліції Галатиба М.Ю.. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З тексту оскарженої постанови вбачається, що 31 березня 2019 року о 14.28 год. в с. м. Феденці, 24, водій керуючи тз не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 зупинку заборонено, здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 ПДР порушення вимог заборонених знаків. Ст.122 ч.1 КУпАП та накладено штраф 255 грн. Вказане є не зрозумілим позивачу, та повністю не відповідає дійсності, свою вину він не визнає, що зокрема стверджено оскарженою постановою, в якій відсутні встановлені відповідачем обставини щодо визнання позивачем вини. Він не порушував правил дорожнього руху, з матеріалами справи не знайомився, він їх не бачив, відповідач проводив розгляду справи формально, надавши йому лише копію постанови вважає, що вказана постанова є безпідставною, а висновок про його вину не відповідає дійсності і ґрунтується на припущеннях.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, однак подав через канцелярію суду, письмові пояснення, що на його думку, безпідставна оскаржувана постанови, а висновок про його вину у порушенні ПДР не відповідають дійсності, ґрунтуються на вигадках та припущеннях поліцейського, що в такій відсутні докази його вини.

Представник позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України.

Заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії ЕАВ № 1031818 від 31.03.2019 року, згідно якої ОСОБА_3 ставиться в вину те, що 31 березня 2019 року о 14.28 год. в с. м. Феденці, 24, водій керуючи тз не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 зупинку заборонено, здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 ПДР порушення вимог заборонених знаків, тобто допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч.2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області поліцейського Галатиба Мар`яни Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1031818 від 31 березня 2019 року, винесену УПП в Закарпатській області поліцейським сержантом поліції Галатиба Мар`яни Юріївни про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуюча М.С. Лютянська