Справа № 420/936/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/936/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року, прийняте у складі суду судді Потоцької Н.В. у місті Одеса по справі за позовом голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні інформації та зобов`язання надати відповідь на інформаційний запит,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року 2018 року голова громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса підполковника Конюхова Д.В. щодо відмови у наданні інформації на запит Голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 від 17.12.2018 року;

- зобов`язати начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса підполковника Конюхова Д.В. надати відповідь на інформаційний запит Голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 від 17.12.2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року адміністративний позов голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано протиправними дії начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса підполковника Конюхова Д.В. щодо відмови у наданні інформації на запит громадянина ОСОБА_2 від 17.12.2018 року. Зобов`язано начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса підполковника Конюхова Д.В. надати відповідь на інформаційний запит громадянина ОСОБА_2 від 17.12.2018 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що запитувачу інформації 19.12.2018 р. надано письмову обґрунтовану відповідь про відмову у наданні інформації. Апелянт вказує, що КЕВ м. Одеса не відноситься до розпорядників інформації, визначених у ст. 13 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон України № 2939-VI), а є державною організацією, призначеною для квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин в зоні відповідальності.

Апелянт зазначає, що інформаційний запит стосувався призначення службового розслідування та про результати його проведення, проте по даному факту Військовим прокурором Південного регіону України було порушено кримінальну справу, всі документи, що стосуються порушеного питання були вилучені прокуратурою за ухвалою слідчого судді. Статтею 222 КПК України визначені вимоги щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, до закінчення якого неможливо розголошення інформації, що стосується. Таким чином, на думку апелянта, запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом. В обґрунтування вказаного висновку апелянт посилається на положення ст. 6 Закон України № 2939-VI.

Крім того, апелянт посилається на ті обставини, що інформаційний запит ГО «МПГ «Захист» передбачав виготовлення копій великої кількості документів (більш ніж 10 сторінок), але при цьому не відшкодував фактичних витрат на копіювання та друк, однак наполягав на видачі копій документів, а не їх сканкопій. А такий запит задоволенню не підлягає. При цьому апелянт зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України м на розпорядників інформації покладений обов`язок оприлюднювати акти індивідуальної дії, крім внутрішньо організаційних, до яких на думку апелянта належить витребувана інформація.

18.06.2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року є законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що відповідач - начальник КЕВ м. Одеса являється військовим начальником, який обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, тобто є військовою службовою особою - суб`єктом владних повноважень. Позивач посилається на необґрунтованість доводів апелянта, що інформація зібрана під час проведення службового розслідування є службовою не відповідає дійсності, а також щодо недоцільності та безпідставності проведення службового розслідування по факту, за яким відкрито кримінальне провадження.

Крім того, позивач вказує, що нікчемним є твердження апелянта, що неможливість надання відповіді на інформаційний запит пов`язана з виготовленням великої кількості копій документів, оскільки у самому інформаційному запиті позивач зазначив про надання відповіді як засобами поштового зв`язку так і на електронну адресу, про що зазначено у Постанові пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2018 року відповідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», на адресу начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса надійшов інформаційний запит ГО «Межрегіональна правозахисна група «Захист» про надання інформації щодо призначення службового розслідування та про результати його проведення за фактом необґрунтованих витрат бюджетних коштів на виплату заробітної плати разом з зайво перерахованим соціальним внеском на загальну суму 646 577, 48 грн., виплати премії разом з перерахованим соціальним внеском на суму 17 132,27 грн., а всього бюджетних коштів на загальну суму 663 709,75 грн. Заявник просив надати інформацію про дату та номер наказу проведення службового розслідування за наведеними фактами, дату складання акту службового розслідування, дату та номер наказу про притягнення винних до відповідальності, а також про вжиті заходи щодо відшкодування збитків, з наданням копій підтверджуючих документів (а.с. 6).

19 грудня 2018 року за вих. № 5913 ТВО начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса підполковником Конюховим Д.В. відмовлено у наданні інформації . Як вбачається з матеріалів справи, в якості підстави для відмови відповідачем зазначено, що отримання запитуваної інформації, яка викладена у листі від 17.12.2018 р. № 5925, потребує дуже тривалого часу та передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, які відповідно до Постанови КМУ № 740 від 13 липня 2011 р «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію», запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк проведення великої загальної роботи КЕВ м. Одеси, що унеможливлює надання відповідної інформації (а.с. 7).

Вважаючи протиправними дії начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса підполковника Конюхова Д.В. щодо відмови у наданні інформації на запит Голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 від 17.12.2018 року, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не повідомлено позивачу який саме обсяг має запитувана інформація і яку суму фактичних витрати на копіювання та друк повинен відшкодувати позивач. А тому, твердження відповідача про те, що позивач не оплатив фактичних витрат не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Крім того, неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин було кваліфіковано судом першої інстанції як визнання позову.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з запитом про надання доступу до публічної інформації, а саме просив надати інформацію про дату та номер наказу проведення службового розслідування за фактом необґрунтованих витрат бюджетних коштів на виплату заробітної плати разом з зайво перерахованим соціальним внеском на загальну суму 646 577, 48 грн., виплати премії разом з перерахованим соціальним внеском на суму 17 132,27 грн., а всього бюджетних коштів на загальну суму 663 709,75 грн., дату складання акту службового розслідування, дату та номер наказу про притягнення винних до відповідальності, а також про вжиті заходи щодо відшкодування збитків, з наданням копій підтверджуючих документів. При цьому позивачем було зазначено адресу електронної пошти, на яку необхідно направити витребувану інформацію.

За змістом частин першої, другої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається із відмови у наданні публічної інформації, підставою для відмови у наданні такої інформації були виключно ті обставини, що отримання запитуваної інформації, потребує дуже тривалого часу та передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, які відповідно до Постанови КМУ № 740 від 13 липня 2011 р «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію», запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк проведення великої загальної роботи КЕВ м. Одеси, що унеможливлює надання відповідної інформації. Таким чином, фактично позивачу було відмовлено у наданні публічної інформації на підставі положень п.3 ч.2 статті 22 Закону № 2939-VI.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не повідомлено позивачу який саме обсяг має запитувана інформація і яку суму фактичних витрат на копіювання та друк повинен відшкодувати позивач, чим фактично порушило право позивача на отримання запитуваної інформації у паперовій формі.

Згідно положень ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У відповідності до ч.2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що аналіз ч. 2 ст. 34 Конституції України ч.2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена

Аналіз встановлених обставин справи та доводів відповідача не дає підстав для висновку про відсутність у відповідача технічної чи ресурсної можливості переведення в електронну форму запитуваних позивачем документів, а так само про те, що таке переведення та надсилання на електронну пошту позивача покладе на відповідача надмірний тягар. Суд не приймає доводи апелянта, що запитувані документи були вилучені Військовою прокуратурою, адже жодних доказів вказаних обставин матеріали справи не містять та суду не надано, при цьому у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності своїх дій лежить саме на суб`єкті владних повноважень.

Щодо доводів апеляційної скарги, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом, а також оформлена внутрішньо організаційним актом, колегія суддів зазначає, що згідно положень ч. 7 ст. 6 Закону України № 2939-VI, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Крім того, відповідно до п.п. 14.16 «Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію», затвердженого наказом Міністра оборони України від 27.12.2016 року № 720, визначено, що службовою інформацією є відомості щодо організації та результатів проведення службових розслідувань за фактами розголошення державної таємниці, втрат матеріальних носіїв секретної інформації, інших порушень режиму секретності, норм і вимог технічного захисту інформації першої та другої категорій, таким чином запитувана інформація до інформації з обмеженим доступом не належить.

Окрім того, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на статус запитуваної інформації, а також що відповідач не відноситься до розпорядників інформації, визначених у ст. 13 Закону України № 2939-VI, оскільки вказані обставини не були покладені в основу відмови у наданні публічної інформації від 19 грудня 2018 року.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ст. 175 КАС України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, ненадання відзиву на позовну заяву є правом відповідача, яке тягне за собою вирішення справи судом за наявними в справі матеріалами та може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки єдиною підставою для відмови відповідача у наданні публічної інформації слугувало невідшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання та друк відповідної інформації, інших підстав для відмови відповідачем не зазначено, окрім того відповідач правом на надання відзиву у встановлений судом строк не скористався, судом першої інстанції було правильно вирішено справу за наявними в справі матеріалами та кваліфіковано дії відповідача як визнання позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі за позовом Голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні інформації та зобов`язання надати відповідь на інформаційний запит - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі за позовом Голови громадської організації «Міжрегіональна правозахисна група «Захист» ОСОБА_2 до Начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Конюхова Дмитра Валерійовича про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні інформації та зобов`язання надати відповідь на інформаційний запит - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко