Справа № 160/7351/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7351/18
суддя І інстанції - Барановський Р.А.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 27.08.2018 року та невидачі розпорядження про перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.09.2018 року пенсію за віком з урахуванням оптимального заробітку за період з 01.05.1981р. по 30.06.1986р. із середнім коефіцієнтом заробітної плати, що береться в розрахунок пенсії - 3,28587 та показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2017 рік у розмірі 6273,45 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду фактично мотивовано тим, що відмова пенсійного органу провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату за 5 років, в даному випадку за період з 01.05.1981р. по 30.06.1986р. без врахування заробітної плати за період після 01.07.2000р., тобто виключити з розрахунку середньої заробітної плати для обчислення загального розміру пенсії заробітну плату з 01.07.2000р., є порушенням прав позивача на справедливий розмір пенсії, оскільки після проведення такої оптимізації коефіцієнт заробітної плати позивача було б збільшено, відповідно це призвело б до збільшення пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок здійснення відповідачем перерахунків із додаванням стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку, а саме за 2005 рік, потім за 2007 рік. Оскільки позивачем і у 2006 році і у 2008 році використано право на проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та застосування коефіцієнту заробітку - 3,28587 (який було враховано при обчисленні пенсії у 2004 році) немає підстав.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 27.08.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив перерахувати з 01.09.2018 року пенсію за віком, з урахуванням оптимального заробітку за період з 01.05.1981 року по 30.06.1986 року, із середнім коефіцієнтом заробітної плати, що береться в розрахунок пенсії - 3,28587 та показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2017 рік у розмірі 6273,45 грн. та надати виписку з розпорядження про перерахунок з 01.09.2018р. пенсії із інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати за період з 01.05.1981 року по 30.06.1986 року та показника середньої заробітної плати по Україні, за 2017 рік, які враховані при розрахунку перерахованої пенсії» (а.с.19-20)

Листом №К13856-18 від 10.09.2018 року відповідач повідомив позивача про те, що збільшення розміру пенсії у зв`язку з її осучасненням визначається з коефіцієнта заробітку, тривалості страхового стажу кожного пенсіонера та року коли йому призначалась пенсія. Розрахунок пенсії позивачу здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.21).

Правомірність дій відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої заяви від 27.08.2018 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст.24 цього Закону, - 0,85.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Законувраховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у частині першій статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».

З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» який визначає, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу згідно формулі приведеній в ст. 25 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивачу призначено пенсію в 1992 році, тобто до 01.10.2017 року, тому з 01.10.2017 року перерахунок пенсії згідно п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був проведений із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Як вбачається з матеріалів справи, на підстав заяви позивача від 29.09.2004 року йому було здійснено перерахунок призначеної пенсії із врахуванням розрахованого коефіцієнта - 3,28587.

Після здійснення наступного перерахунку пенсії позивача на підставі його заяви від 19.04.2006 року перерахунок призначеної пенсії здійснено із врахуванням розрахованого коефіцієнта - 2,42414.

Після здійснення наступного перерахунку пенсії позивача на підставі його заяви від 14.05.2008 року перерахунок призначеної пенсії здійснено із врахуванням розрахованого коефіцієнта - 2,03704.

Встановлені обставини справи свідчать, що після визначення коефіцієнту заробітної плати позивач тричі звертався із заявами про перерахунок пенсії з урахуванням нового стажу та нової заробітної плати. Внаслідок перерахунку пенсії на підставі його заяв від 29.09.2004 року, 19.04.2006 року, 14.05.2008 року коефіцієнт заробітної плати зменшився до 2,03704.

Таким чином, коефіцієнт заробітної плати 2,03704 було правомірно застосовано відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сама по собі зміна коефіцієнту заробітної плати, яка відбулась за наслідками неодноразових перерахунків пенсії позивача за його особистими заявами не може свідчити про порушення відповідачем вимог Закону при розрахунку та виплаті пенсії позивачу, оскільки показник коефіцієнту заробітної плати не є сталим, він визначається виходячи із розміру заробітної плати та кількості набутого страхового стажу.

Отже, з урахуванням проведених на підставі заяв позивача перерахунків пенсії з урахуванням додаткового стажу та заробітної плати, підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії з 01.10.2017 року з урахуванням коефіцієнту стажу 3,28587, який було визначено при призначенні пенсії останнього в 2004 році, відсутні.

Стосовно доводів позивача з приводу порушення відповідачем порядку проведення перерахунку пенсії з 01.10.2017 року, а саме не застосування під час перерахунку показника середньої заробітної плати за 2017 рік, суд зазначає, що перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2017 року було зроблено в автоматичному режимі з метою осучаснення його пенсії в порядку визначеному пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 року розмір фактичного заробітку позивача не переглядався, показник коефіцієнту заробітної плати не змінювався, а відбулось врахування інших показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктами 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 19 червня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник