Справа № 1.380.2019.002406
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002406
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №1.380.2019.002406 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірних дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), в якому просить суд:

-визнати неправомірними дії Залізничного відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу, передбачених пунктами «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи: - з 19.08.1978 року по 11.01.1993 року на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201, вихователем-методистом відділу 201 головного заводу «Лорта»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В своєму позові зазначала, що відмова відповідача виплачувати грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій оскільки період працевлаштування з 19.08.1978 року по 11.01.1993 року на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201, вихователем-методистом відділу 201 головного заводу «Лорта» не зараховано до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона має право на десять місячних пенсій. Позивач вважає, що позиція відповідача щодо не зарахування до періодів роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років та отримання грошової допомоги, стажу роботи з 19.08.1978 року по 11.01.1993 року на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201, вихователем-методистом відділу 201 головного заводу «Лорта» суперечить нормам діючого законодавства України та порушує її права в сфері соціального та пенсійного забезпечення, тому звернулася до суду з означеним позовом.

05.06.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№19648), в якому зазначає, що оскільки у період роботи з 19.08.1978 по 11.01.1993 на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователя дитячої дошкільної установи №161 відділу 201 та вихователя-методиста відділу 201 головного заводу «Лорта» не підтверджена робота в дошкільному навчальному закладі на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відтак немає підстав для зарахування періодів роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Судом встановлено, що з 05.04.2018 позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення.

Листом від 15.11.2018 року № 2959/02,10-10 Залізничний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у проведенні нарахування грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення.

З рішення вбачається, що оскільки у період роботи з 19.08.1978 по 11.01.1993 на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователя дитячої дошкільної установи №161 відділу 201 та вихователя-методиста відділу 201 головного заводу «Лорта» не підтверджена робота в дошкільному навчальному закладі на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відтак немає підстав для зарахування періодів роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, звернувся до суду із вказаним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року (далі Порядок № 1191) до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктами 5, 6, 7 Порядку № 1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З урахуванням наведених законодавчих норм, вірним є твердження позивача про те, що право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Вимогами п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Щодо стажу роботи, то вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записами трудової книжки ОСОБА_1 , вбачається, що з 19.08.1978 вихователем у підрозділі 212 (наказ від 23.08.1978 №244-к) головного заводу «Лорта» (Львівський завод ім.В.І.Леніна); з 01.10.1990 вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201 (наказ від 27.09.1990 №2029-к) головного заводу «Лорта» (Львівський завод ім.В.І.Леніна); з 02.03.1992 вихователем-методистом відділу 201 (наказ 02.03.1992 №240-к) головного заводу «Лорта» (Львівський завод ім.В.І.Леніна); з 11.01.1993 звільнена з головного заводу «Лорта» (Львівський завод ім.В.І.Леніна) у зв`язку з переведенням у Залізничний районний відділ освіти (наказ від 11.01.1993 №1-ак); з 11.01.1993 по 12.06.1995 вихователем-методистом дошкільного закладу №161; з 13.06.1995 по 03.09.1995 завідувачем дошкільного виховного закладу №161; з 04.09.1995 по 31.12.2001 вихователем, логопедом, вихователем-методистом дитячого дошкільного закладу №127; з 02.01.2002 по дату звернення за призначення пенсії- вчителем-логопедом в дошкільному навчальному закладі №136.

Згідно переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі Перелік №909) у дошкільних навчальних закладах передбачено посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Відповідно до пункту 2 примітки до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Отже, спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя становить 25 років 14 днів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права («Brumarescu v. Romania» № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку («Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova» № 45701/99).

Отже, оскільки позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має відповідний спеціальний стаж роботи та не отримувала будь-якої пенсії до цього, у відповідача не було підстав для відмови у:

- зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 19.08.1978 року по 11.01.1993 року на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201, вихователем-методистом відділу 201 головного заводу «Лорта».

- призначенні та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з вимогами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Залізничного відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи: - з 19.08.1978 року по 11.01.1993 року на посаді вихователя у підрозділі 212, вихователем дитячої дошкільної установи №161 відділу 201, вихователем-методистом відділу 201 головного заводу «Лорта».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гулкевич І.З.