Справа № 354/279/18
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 354/279/18
Провадження по справі № 2-а/354/5/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Польської М.В.

секретаря Калинчук І.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Чорній О.Є.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області в спрощеному порядку матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови №34/1009/m6/2018 від 15.03.2018 року за ч.1 ст.96 КУпАП і закриття провадження у справі,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у березні 2018 р. до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови №34/1009/m6/2018 від 15.03.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона не вчинила правопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП та не підлягає притягненню до відповідальності, оскільки в будівельному паспорті господарська будівля (літня кухня) була передбачена, будівництво такої на власній земельній ділянці було розпочато позивачем у 2008 році і завершено у 2012 році. Будівництво господарської споруди здійснено з незначним зміщенням від місця запроектованого будівництва такої. Сусід ОСОБА_3 , який є суміжним землекористувачем, у 2012 році самочинно збудував в притул до межі земельних ділянок житловий будинок, реконструювавши його з літньої кухні, в той час коли вже була наявна господарська споруда позивача. З метою уникнення непорозумінь між сусідами, ними була укладена угода щодо відсутності претензій один одного до розташування нерухомого майна: житлового будинку одного та господарської споруди іншого на межі належних їм ділянок. Після чого позивач виготовила проект господарської будівлі по АДРЕСА_1 , подала до відповідача повідомлення 03.09.2012 р. про початок будівельних робіт. Однак, в зв`язку з численними скаргами сусіда ОСОБА_3 у відповідні органи, в т.ч. до відповідача, 03.01.2018р. повідомлення про початок будівельних робіт, подане позивачем, було скасоване, незважаючи на завершення такого будівництва та відсутності коштів позивача для своєчасного виготовлення правовстановлюючих документів на нього. В подальшому, 06.03.2018 р. без фактичної перевірки, інспектор ОСОБА_4 . представив готовий акт перевірки, припис та протокол, які були підписані позивачем з поясненнями в протоколі, хоча й надавались пояснення про існування угоди між сусідами, відповідність споруди - господарської будівлі виготовленому проекту 2012 року, наявність повідомлення про початок виконання будівельних робіт по господарській споруді 2012 року, першочерговість будівництва господарської споруди позивачем, а пізніше сусідом житлового будинку. Позивач також звернула увагу в обґрунтування позовних вимог на те, що Акт перевірки, на підставі якої скасоване повідомлення про початок будівельних робіт, був складений ще 27.12.2017р., отже адмінстягнення могло накладатись на позивача за

оскаржуваною постановою до 27.02.2018 р., тобто не пізніше 2-х місяців з часу вчинення адмінправопорушення, натомість постанова відповідача винесена 15.03.2018р., а позивачем отримана 17.03.2018 р.

02.05.2018 р. відповідач надав суду відзив на позов, а 13.06.2018 р. додаткові пояснення, згідно яких вважає вимоги позову безпідставні. Так, на підставі звернення гр. ОСОБА_3 13.02.2018р., була проведена позапланова перевірка з участю інспектора ДАБІ Яворського М.Й., інспектора буднагляду ОСОБА_5 , представника виконкому міської ради Чобана В.Ю. щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудування на об`єкті із будівництва господарської споруди по АДРЕСА_1 , під час якої виявлено відхилення позивачем від схеми забудови земельної ділянки та порушення п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування», Складено Акт, протокол, припис зі встановленням строку для усунення виявлених порушень. При винесенні оскаржуваної постанови на час розгляду справи, визначеної протоколом, позивач не з`явилася. Оскільки будівництво позивачем розпочате без дотримання вимог, повідомлення про початок будівництва було скасоване, згідно п.15 порядку №466, ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою від 04.06.2018 р. було залучено до участі в даній справі третю особу що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 .

22.06.2018 р. третя особа надала суду письмові пояснення, згідно яких вважає позовні вимоги не обґрунтовані, а позов не підлягає до задоволення, оскільки господарська будівля позивача, в якій вона утримує багато худоби, розміщена на відстані 1 метра до житлового будинку третьої особи. Окрім того, всередині цієї господарської будівлі позивачем влаштовано вигрібну яму для фекальних відходів від худоби, що створює як стійкий неприємний запах, так і постійний гучний рев худоби, що підтверджено висновками комісії 07.02.2018р. При цьому доводи позивача про будівництво третьою особою житлового будинку після будівництва нею господарської споруди є неправдивими, оскільки будівлю у вигляді літньої кухні ОСОБА_3 збудував у 2001 році, а у 2012 році дана споруда була реконструйована під житловий будинок, який введено в експлуатацію. А тому, саме позивач при будівництві власної господарської споруди, проект якої не погоджено архітектором міста, мала зважати на відстані до існуючих будівель суміжних землевласників. Щодо будівельного паспорта позивача, то господарська будівля дійсно була зазначена в ньому на 2008 рік, однак у 2013 році господарська будівля, яка зазначена в будівельному паспорті була знесена нею ж, тому доводи позивача про наявність у ньому господарської будівлі, не відповідає фактичним даним, так як спірна господарська будівля є відмінною від тієї, яка була по факту згідно такого будівельного паспорта. Дійсно, була укладена угода 08.06.2012 року з метою узгодження місця розташування споруд, але як літньої кухні позивача. Натомість, недотримуючись договірних відносин, позивач змінила призначення даної споруди на сарай, де тримає худобу, створивши міжсусідські конфліктні відносини. При цьому, у разі зміни використання господарської будівлі позивачем не як сараю для худоби, ОСОБА_3 готовий налагодити сусідські відносини і дотримуватись договірних відносин за угодою 2012 року. Разом з тим, враховуючи предмет спору, дії відповідача щодо притягнення позивача до адмінвідповідальності в повній мірі відповідають законодавству.

Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 01.04.2019 р. головуючого суддю Польську М.В.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві та письмових додаткових поясненнях.

Третя особа ,що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача вважає вимоги необґрунтовані, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Отримавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 96 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення №34/1009/m6/2018 від 15.03.2018р., на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП. Позивача визнано винною в тому, що вона здійснила . будівництво господарської споруди з відхиленням від схеми забудови земельної ділянки, чим порушено п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування» (а.с.9-10).

Попередньо, проведено 06.03.2018 р. позапланову перевірку (захід) державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яка проводилась на підставі Наказу керівника відповідача від 01.03.2018р. (а.с.75), направлення для проведення позапланового заходу (а.с.74), за результатами

якої складено Акт, в якому вказано про виявлення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП (а.с.48-56), з поясненнями ОСОБА_1 що будівництво господарської будівлі проведено згідно угоди між сусідами від 08.06.2012р.(Тарнавська - ОСОБА_6 ).

06.03.2018 р. складено протокол про адмінправопорушення, в якому міститься дата розгляду справи про притягнення до адмінвідповідальності правопорушника, який отримано також і позивачем, з поясненнями «Господарська будівля побудована згідно будівельного паспорта та дозволу на початок виконання будівельних робіт від 21.12.2012 р.» (а.с.58-59).

Також складено припис відповідачем 06.03.2018 р. з вимогою позивачу усунути виявлене правопорушення до 06.04.2018р. шляхом виготовлення дозвільних документів або приведення стану об`єкта, який збудований з відхиленням від схеми забудови будівельного паспорта (а.с.58), отриманого ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, даний припис був предметом оскарження ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який рішенням від 27.07.2018 р. відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову до Управління ДАБІ у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 06.03.2018р., дане рішення суду першої інстанції залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 р.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона не вчинила правопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП та не підлягає притягненню до відповідальності, оскільки в будівельному паспорті господарська будівля (літня кухня) була передбачена, будівництво такої на власній земельній ділянці було розпочато позивачем у 2008 році і завершено у 2012 році.

Будівництво господарської споруди здійснено у 2012 році з незначним зміщенням від місця запроектованого будівництва такої у 2008 році. Але, сусід ОСОБА_3 , який є суміжним землекористувачем, у 2012 році сам самочинно збудував в притул до межі земельних ділянок житловий будинок, реконструювавши його з літньої кухні, в той час коли вже була наявна господарська споруда позивача.

Однак, такі доводи позивача та її представника не заслуговують на увагу суду, оскільки Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки позивача 2008 року (а.с.20-32) передбачав розміщення господарської будівлі в іншому місці (а.с.25, 28), аналогічно таке ж розміщення запроектованої господарської будівлі містить і проект грудня ІНФОРМАЦІЯ_1 2012 року (а.с.33-43), разом з тим на генплані забудови земельної ділянки (замовлення у грудні 2012р.) уже містить наявну самочинно збудовану існуючу господарську будівлю під АДРЕСА_2 (а.с.43), яка не передбачена будівельним паспортом 2008 року та проектом господарської будівлі 2012 року.

Водночас, 09.08.2012р. був виготовлений Технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 (а.с.14-19), який містить на схемі земельної ділянки господарську будівлю літню кухню під літерою «Б», збудованої в 2012 році, місце розташування якої не відповідає будівельному паспорту 2008 року.

Відповідно, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, подане позивачем 31.08.2012р. та зареєстроване 03.09.2012р. Інспекцією ДАБК у Івано-Франківській області на будівництво господарської будівлі, згідно будівельного паспорта 2008 р.(а.с.44) було скасоване відповідачем 03.01.2018р., відповідно до Акту перевірки 27.12.2017 р. та службової записки спеціаліста від 03.01.2018 р., про що повідомлено ОСОБА_7 листом від 04.01.2018р. (а.с.46-47).

Позивач обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову також доводила, що з метою уникнення непорозумінь між сусідом ОСОБА_3 , ними була укладена угода щодо відсутності претензій один одного до розташування нерухомого майна: житлового будинку одного та господарської споруди іншого на межі належних їм ділянок (а.с.45). Після чого позивач і виготовила проект існуючої господарської будівлі по АДРЕСА_1 , подавши повідомлення 03.09.2012 р. про початок будівельних робіт.

Разом з тим, як зазначено вище, судом встановлено, що проект господарської будівлі по АДРЕСА_1 стосується запроектованої у будівельному паспорті 2008 року господарської споруди, а не самочинно збудованої існуючої.

Укладення такої угоди не заперечила і третя особа, як сторона угоди, але суду ОСОБА_3 пояснив, що угода була виключно з умовою: нескладувати відходи на межі, відвести каналізаційні стоки, при цьому дана угода не має відношення до правомірності накладення адмінстягнення відповідачем на позивача, так як відхилення місця розташування господарської будівлі є наявним та підтверджується зібраними доказами.

Представник відповідача аналогічно звернула увагу суду, що будь-які угоди добросусідських відносин між сусідами не є дозвільними документами на будівництво об`єктів нерухомого майна.

Доводи позивача щодо відсутності коштів для своєчасного виготовлення правовстановлюючих документів на господарську будівлю, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Позивач також звернула увагу в обґрунтування позовних вимог на те, що Акт перевірки, на підставі якої скасоване повідомлення про початок будівельних робіт, був складений ще 27.12.2017 р., отже адмінстягнення могло накладатись на позивача за оскаржуваною постановою до 27.02.2018 р.., тобто не пізніше 2-х місяців з часу вчинення адмінправопорушення, натомість постанова відповідача винесена 15.03.2018р., а позивачем отримана 17.03.2018 р.

Щодо цього, представник відповідача та третя особа суду наголосили, що оскільки позивач явно ухиляючись у 2012 році при будівництві господарської будівлі стайні від будівельного паспорта на забудову 2008р., при виготовленні технічного паспорта у серпні 2012р. та проекту господарської будівлі серпня 2012р. приховала дані самочинного будівництва такої споруди в іншому місці, відмінному від запроектованого, подала повідомлення відповідачу у серпні 2012р. на будівництво господарської будівлі (фактично збудованої) за будівельним паспортом 2008р. що запроектована в іншому місці, то таке правопорушення було триваючим, виявлено спеціалістом відповідача 27.12.2017р., наданого доручення керівником відповідача 03.01.2018р., зафіксованого (протоколом та актом на місці) 06.03.2018р. Тому, з врахуванням норм ч.2 ст.38 КУпАП, стягнення накладено 15.03.2018р., в межах визначених законом трьох місяців з дня виявлення при триваючому порушенні.

Суд вважає правомірним притягнення 15.03.2018р. позивача до адмінвідповідальності при виявленні уповноваженою особою 06.03.2018 р. триваючого правопорушення, а доводи позивача щодо пропущення строків притягнення невірними.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Такими доказами у даному спорі є фотофіксаж об`єкта (а.с.76) та визнання самим правопорушником факту будівництва господарської споруди, однак, на її переконання, споруди зазначеної у будівельному паспорті, тобто з відповідним дозволом, проте як встановлено судом, дана споруда збудована з відхиленням від схеми забудови земельної ділянки, чим порушено п.1 ч.1 ст.25

Закону України «Про основи містобудування», що підтверджується належними доказами з матеріалів справи.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічно, за ст.287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, а також потерпілим надано право оскаржити її.

А за вимогами ст.289 цього ж Кодексу, така скарга подається протягом 10 днів з дня винесення.

Отже, судом встановлено, що при прийнятті рішення - постанови №34/1009/m6/2018 від 15.03.2018р. у справі про адміністративне правопорушення головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Яворського М.Й. з розгляду справи про адмінправопорушення, відповідач діяв у межах вимог вищевказаного законодавства, а тому вимога про скасування такого правомірного рішення з підстав, зазначених у позові, є недоведеною. Натомість відповідач довів перед судом правомірність прийнятої постанови, що оскаржується.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Повноваження адміністративного суду щодо розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема ст.286.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наведеного, ст.ст.96, 244-6, 251, 287-289 КУпАП та керуючись ст.ст.9,17,18,71,77, 159,160-163, ч.2 ст.171-2, 257-263, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови №34/1009/m6/2018 від 15.03.2018 року за ч.1 ст.96 КУпАП і закриття провадження у справі, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2019 року.

Головуючий суддя: М. В. Польська