Справа № 161/7543/19
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7543/19
Провадження № 2-а/161/327/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Грабовській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловича, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта О.М. (далі - Відповідач 1), Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі - Відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 19 квітня 2019 року відповідачем було складено щодо неї постанову по справі про адміністративне правопорушення LC-000103 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Вважає дану постанову незаконною, винесену без врахування дійсних обставин справи, а також без дотримання її прав визначених чинним законодавством, оскільки, правил дорожнього руху України не порушувала, через те, що в місці де був припаркований автомобіль, зона дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена» закінчилася. Крім того, вказує, що відповідач виносячи постанову без її участі, позбавив можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову LC-000103 від 19.04.2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та стягнути судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач помилково стверджує, що дія знаку «Зупинка заборонена» скасована першим з двох Т-подібних перехресть, оскільки, перше перехрестя перекрите металевими обмежувачами, а щодо другого, то він не є наскрізним, а слугує для в`їзду у двір та виїзду з двора. Також, вказує, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі відеозйомки може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 08 травня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 червня 2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради.

До судового засідання позивач подала заяву, в якій просить суд справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на адресу суду не надходило.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи.

Розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

Судом встановлено, що 19 квітня 2019 року відповідачем 1 було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 19 квітня 2019 року, керувала автомобілем «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 12).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

Відповідно до дорожнього знаку 3.34 ПДР України, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до Правил дорожнього руху, не поширюється дія знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Із оглянутих судом фотографій місця події та відеозапису порушення, доданих до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль позивача знаходиться орієнтовно за 200 м від дорожнього знаку «Зупинка заборонена», та між дорожнім знаком та стоянкою автомобіля знаходиться два т-подібних перехрестя, котрі скасовують дію знаку 3.34 (а.с. 6-8, 13).

Також, з фотографії вбачається, що за дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена», слідують наступні знаки: 2.3 «Головна дорога», який надає право першочерговому проїзду нерегульованих перехресть, 7.8. «Напрямок головної дороги», напрямок головної дороги на перехресті, що застосовується із знаками 2.1.-2.3. (а.с. 7).

Таким чином, на місці розташування дорожніх знаків (2.3 та 7.8), що позначають напрям руху головної дороги на перехресті, закінчилася зона дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд вважає, що надані позивачем фотоматеріали, відеозапис, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Отже, вина позивача у вчиненні зазначеного порушення не доведена відповідачами, а тому доводи відповідача 2 наведені у відзиві за позовну заяву щодо відсутності на даній місцевості т-подібних перехресть, що скасовують дію дорожнього знаку 3.34, суд вважає безпідставними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 , як посадовою особа виконавчого органу Луцької міської ради, який діяв від імені Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не дотримано норм ст.ст. 251, 279, 283, 285 КУпАП, в зв`язку з чим позовну заяву слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому в позові до відповідача 1, слід відмовити із тих підстав, що належним відповідачем у даній справі в силу вимог ст. 2 КАС України, ст. 218, 219 КУпАП в їх системному зв`язку, має бути виконавчий орган міської ради - в даному випадку Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, як юридична особа, оскільки, посадові особи Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради діють від імені цього органу, а, отже, не можуть виступати відповідачем у справах цієї категорії.

Крім того, позовна вимога щодо визнання протиправними дій старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта О.М не ґрунтується на положеннях ст.286 КАС України, за змістом якої до повноважень суду при вирішенні цієї категорії справ не відноситься вирішення питання щодо визнання протиправним дій відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта О.М., Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову LC-000103 від 19 квітня 2019 року старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В решті вимог та в позові до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловичапро визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.