Справа № 0840/3919/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року

м. Дніпро

справа № 0840/3919/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троноява А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства» «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, суддя першої інстанції Конишева О. В., по справі за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Василівського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства» «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом до Василівського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточненого позову, просило визнати протиправними та скасувати рішення Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області № від 09.08.2018 року та № від 09.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2018 року ухвалою господарського суду порушено провадження у справі про банкрутство позивача та відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (у тому числі щодо сплати податків і зборів). Оскільки оскаржувані рішення прийнято контролюючим органом після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, які виникли після його введення та не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, тому нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції

норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у рішенні суду першої інстанції вказано про визнання протиправним ат скасування рішення Токмацьккого управління ГУ ДФС у Запорізькій області № , однак позивач з таким позовом до суду не звертався.

Згідно рішень, що оскаржуються, відповідач фактично застосував (а не тільки нарахував) до позивача штрафні санкції та нарахував пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

07.06.2018 року ухвалою господарського суду Запорізької області по справі № 908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство відносно позивача.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено заборону вчинення певних дій з боку кредиторів під час дії мораторію.

При цьому, нормами чинного законодавства України не передбачено, що дія мораторію не стосується поточних кредиторів і те, що сплата єдиного соціального внеску є єдиним окремим від інших видів платежу.

За викладених обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, наслідком чого є скасування рішення суду першої інстанції із задоволенням вимог апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що частиною 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди,заподіяної здоров’ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов’язують боржника вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення.

Позивачем належним чином не виконані норми статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», а саме: єдиний внесок на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 22.03.2016 по 02.08.2018 та за період з 03.10.2015 по 02.08.2018 на загальну суму 307 669,69 грн. був несвоєчасно перерахований, тому відповідачем правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу позивач повторює доводи, викладені ним у апеляційній скарзі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.06.2018 ухвалою господарського суду Запорізької області по справі № 908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. (а. с. 17-19)

13.08.2018 та 14.08.2018 позивачем отримано Рішення Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області № від 09.08.2018 та № від 09.08.2018, про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату(несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до Рішення Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області № від 09.08.2018, за період з 22.03.2016 по 02.08.2018 було нараховано штраф у розмірі 78536,83 грн. та пеня у розмірі 178324,44 грн. (а. с. 94)

Відповідно до Рішення № від 09.08.2018 за період з 03.10.2015 по 02.08.2018 було нараховано штраф у розмірі 43173,58 грн. та пеня у розмірі 7634,84 грн. (а. с. 89)

До кожного рішення долучено розрахунки штрафних санкцій. (а. с. 90-92, 95-99)

Правомірність прийняття рішень контролюючого органу передано на розгляд суду.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

За приписами частини 1 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Отже, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 12.03.2019 року у справі № 826/3171/15.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення № та № прийнято контролюючим органом 09.08.2018, тобто вже після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. (частина 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»)

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

За викладених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що мораторій не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

При цьому, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, який дорівнює календарному місяцю.(частина 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування»)

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. (пункт 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування»)

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі рішення контролюючого органу прийнято у зв’язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску, який нараховується на суму заробітної плати.

З огляду на викладене та, враховуючи, що мораторій не поширюється на виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після його введення, мораторій не поширюється на нараховані на суму заробітної плати страхові внески, зокрема і єдиний внесок, колегія суддів дійшла висновку, що заходи контролюючого органу щодо забезпечення своєчасної сплати єдиного внеску шляхом нарахування штрафних санкцій та пені є такими, що здійснені у відповідності до чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства» «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» – залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 20.06.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21.06.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко