Справа № 360/688/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа № 360/688/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. (у повному обсязі складено 09 квітня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/688/19 (головуючий І інстанції суддя В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо незастосування при призначенні йому пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) за 2016, 2017 роки відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VII; зобов`язати відповідача врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) за 2016 та 2017 роки при призначенні йому пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VII; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2016 та 2017 роки відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VII (а.с. 4-10).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено (а.с. 92-95).

Визнано протиправними дії Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо обчислення розміру призначеної з 09 січня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за Законом України від 09.07.2003 № 1058-VІІ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (92704, Луганська обл., м. Старобільськ, кв. Дружби, б. 1А, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) призначеної з 09 січня 2019 року пенсії за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VІІ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 - 2018 роки та сплатити заборгованість.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 92-95).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 100-101).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно його заяви від 09.01.2019 року.

За змістом ч. 3 ст. 45 вищезазначеного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Таким чином, оскільки позивач з 25.01.1997 року по 31.01.2019 року отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та відповідно до заяви від 29.01.2019 року переведений на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення середньомісячної заробітної плати враховано середню заробітну плату за 2014-2016 роки у розмірі 3764, 40 грн. відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 25.01.1997 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 та визнається сторонами (а.с. 11-12, 31).

09.01.2019 року позивач звернувся до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV (а.с. 66-67).

За відомостями атестату про зняття з обліку № 8 від 11.01.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до Закону № 2262-XII - по 31.01.2019 року (а.с. 68).

З 09.01.2019 позивачу призначено пенсію за віком за Законом № 1058-IV (а.с. 58-65).

Відповідач призначив вказану пенсію ОСОБА_1 , застосувавши показник середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні попереднього виду пенсії, тобто здійснено перерахунок розміру пенсії та застосовано показник заробітної плати за 2014-2016 роки в розмірі 3764,40 грн.

29.01.2019 позивач звернувся з заявою до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо застосування при обчисленні пенсії показнику середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV.

Рішенням Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 01.02.2019 № 1670/03-01 ОСОБА_1 було відмовлено у застосуванні середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки при переведенні пенсійної виплати відповідно до Закону № 1058-IV. В обгрунтування зазначено, що при переведенні пенсійної виплати з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки в розмірі 3764 грн. 40 коп. (а.с. 35-36).

Спірним у даній справі є правомірність незастосування відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VII.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції. Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 1-1 Закону № 2262-XII визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України VІІ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

За змістом статті 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України № 2262-XII та Закону № 1058-IV призначається одна пенсія за її вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший вид передбаченої цим Законом пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Разом з тим, ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України № 2262-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу пенсія за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV призначена 09 січня 2019 року.

Таким чином, при обчисленні пенсії позивача Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, в порядку частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV, тобто за 2016 - 2018 роки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа №367/1830/17), від 28 листопада 2018 року (справа № 359/3000/17).

Крім того, другим абзацом пункту 4-5 Перехідних положень Закону №1058-ІV передбачено, що у 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Отже розмір пенсії позивача має бути обчислений і з урахуванням цього положення Закону №1058-ІV.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частині 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, не застосувавши при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) за 2016-2018 роки відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VII, він діяв правомірно.

Таким чином, судом встановлено факт порушення зазначеного права позивача протиправними діями відповідача, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог п.п. 2), 3), 10) ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок наявності протиправних дій Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки при призначенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років. Тому належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру призначеної з 09 січня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за Законом № 1058-VІІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 09 січня 2019 року пенсії за віком на підставі Закону № 1058-VІІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 - 2018 роки та сплатити заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 283, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 р. у справі № 360/688/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко