Справа № 2-а-1849/11
Суддя: Пантилус О. П.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/325/12/2019
Справа № 2-а-1849/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря судового засідання Орманджи Ф.К., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. про зміну способу і порядку виконання рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24.05.2011 року у справі № 2-а-1849/2011,

ВСТАНОВИВ:

головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Косінов І.В. звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку подальшого виконання судового рішення, яким зобов`язано Приморське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 19 жовтня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується відповідно до вимог ст.. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше сплачених сум соціальної допомоги з указаної дати як особі, що має статус «Дитина війни». Просить змінити спосіб і порядок подальшого виконання рішення суду з зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів з підстав, передбачених ст. ст. 18, 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 КАС України.

В обґрунтування вимог зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій область перебуває виконавче провадження ВП № 58235036 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-а-1849/2011 виданого 14.06.2018 року Приазовським районним судом Запорізької області, яким зобов`язано Приморське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 19 жовтня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується відповідно до вимог ст.. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше сплачених сум соціальної допомоги з указаної дати як особі, що має статус «Дитина війни». Постановою державного виконавця від 30.01.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу. Листом від 25.03.2019 року боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплати коштів у зв`язку з відсутністю відповідних асигнувань. В якості підтвердження часткового виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку боржником був наданий розрахунок недоплаченої ОСОБА_1 суми коштів. Станом на 30.05.2019 року коштів на виплату заборгованості управлінню не виділено. Згідно розрахунку сума недоплачених коштів складає 1598,69 гривень. В заяві також наявне посилання на лист Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про те, що примусове списання коштів з рахунків Управління, для подальшого повного виконання рішення суду може бути здійснено виключно органами Казначейства. У зв`язку з тим, що резолютивна частина вищевказаного виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобов`язального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, а органами Казначейства виконуються рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів стягувач не має можливості для подальшого повного виконання рішення суду пред`явити його на виконання до органів Казначейства, що ускладнює виконання судового рішення.

В судове засідання заявник, який повідомлений про розгляд справи, не з`явився, в своїй заяві просив розглянути справу без його участі.

Представник Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області та ОСОБА_1 , до суду не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Із матеріалів справи № 2-А-1849/11 судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2013 року апеляційну скаргу УПФУ в Приазовському районі Запорізької області залишено без задоволення, а постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 24 травня 2011 року - без змін.

Судом вирішено визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області у вигляді не донарахування і не забезпечення виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 19 жовтня 2010 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 19 жовтня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується відповідно до вимог ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням раніше сплачених сум соціальної допомоги з указаної дати як особі, що має статус "дитина війни".

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Косіновим І.В. ВП № 58235036 від 30.01.2019 року, в порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-а-1849/2011.

У наданому суду протоколі від 20.01.2014 року індивідуальний перерахунок ОСОБА_2 вказана сума до виплати 1598,69 гривень.

Листи, на які посилається заявник лист боржника від 25.03.2019 року та лист Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, суду не надані.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України, частина третя якої передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Це питання може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту. При цьому, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбуватися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

З матеріалів справи (заяви) вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду можливе, хоча й за певних умов.

Таким чином, судом не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення, а державним виконавцем не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Крім того, приписи ст. 378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а не самої резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи. У разі задоволенні подання державного виконавця су фактично мав би змінити резолютивну частину.

Посилання заявника на неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Також, на думку суду, подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. взагалі не відповідає вимогам ст.378 КАС України, згідно якої державний виконавець за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення може звернутися до адміністративного суду першої інстанції із поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення, а не про зміну способу і порядку подальшого виконання виконавчого документу, з чим звернувся державний виконавець.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заява головного державного виконавця Косінова І.В. щодо зміни способу та порядку подальшого виконання рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24.05.2011 року не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення його вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу, є порушенням норм процесуального права та судом не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення, а державним виконавцем не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.11.2014 № 21-394а14, від 17.02.2015 № 21-622а14, від 24.03.2015 № 21-85а15, від 14.04.2015 № 21-78а15, а також Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 279/7584/15.

Керуючись ст. 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. про зміну способу і порядку виконання рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24.05.2011 року у справі № 2-а-1849/2011.

Ухвала, постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала, яка постановлена за результатами розгляду справи в порядку письмового провадження, може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня повного складення тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 14 червня 2019 року.

Суддя О.П. Пантилус