Справа № 400/246/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/246/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 22 січня 2019 року № UA504000/2019/000049/2,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 січня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 22.01.2019 року № UA504000/2019/000049/2, яке прийняте Миколаївською митницею ДФС.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Техноторг-Дон" зазначило, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Товариство зазначило, що перед застосуванням другорядних методів, в даному випадку резервного, відповідачем не проведено консультацію між митним органом та декларантом, що свідчить про порушення процедури визначення митної вартості товарів. Крім того позивач зазначив, що відповідачем не враховано наявність інформації про вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни, і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (метод за ціною договору щодо ідентичних товарів). Так, відповідач за митною декларацією № UA504170/2018/011275 від 29.12.2018 року (ті самі товари, продавець, покупець, контракт, виробник, ціна та умови поставки) розмитнив товар позивача за основним методом визначення товару - за ціною договору.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи що під час опрацювання митної декларації позивача автоматичною системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) згенеровані форми контролю за кодами 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та за кодом 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з коментарем «По наступних товарах №1 можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України». Для здійснення митного контролю митницею витребувано документи зазначені у графі 44 митної декларації. Декларантом не надані витребувані митницею документи, зазначені в електронному повідомленні та не надана можливість упевнитися в достовірності та точності розрахунку заявленої митної вартості, а саме: відсутні документи, що підтверджують оплату за оцінюваний товар по конкретному інвойсу №620491 від 30.11.2018, наданому при митному оформленні; умови оплати, зазначені в інвойсі №620491 від 30.11.2018 не відповідають умовам оплати згідно п. 7.1 контракту №1 від 22.05.2018; надані платіжні доручення №103125 від 19.11.18, №126 від 20.11.18, №135 від 10.12.18 не відповідають терміну оплати, визначеному у п. 7.1 контракту; експортна декларація №00125418 від 27.11.2018 надана з порушенням вимог ст. 254 МК України, інформацію щодо вартісних показників неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром. Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA504000/2019/000049/2 від 22.01.2019, у якому митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать Законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) на рівні 213,5 дол. США.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22.01.2019 №UA504000/2019/000049/2. Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та не досліджені всі обставини по справі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

22 травня 2018 року ТОВ "Техноторг-Дон" уклало зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №1 з компанією "TREADSETTERS LTD", відповідно до якого продавцем здійснювалась поставка товару - шини пневматичні гумові нові з індексом навантаження більш як 121 до вантажних автомобілів: 385/65 R22/5 TORQUE TQ022 TRAILER 160K M+S-128 шт., 315/70R22.5 20PR TORQUE TQ638 154/150L-80 шт.

16 січня 2019 року для здійснення митного оформлення товару позивачем подано електронну митну декларацію № UA504170/2019/000507. Митна вартість товару у митній декларації визначена за ціною контракту - 33 527,84 доларів США.

Разом із митною декларацією позивачем до митного оформлення подані наступні документи: контракт №1 від 22.05.18, спеціфікація №8 від 28.10.2018, спеціфікація №9 від 06.11.2018, рахунок-фактура (інвойс) №620491 від 30.11.2018, платіжні доручення в іноземній валюті №103125 від 19.11.2018, №126 від 20.11.2018, №135 від 10.12.2018, №1 від 10.01.2019.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, документи подані декларантом до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - вартості фрахту, витрат на страхування, тари, упаковки, маркування, витрат на навантаження. Подані документи в частині правильності підпису містять розбіжності, а саме відмінність підпису між контрактом від 22.05.2018 року № 1 та специфікацією від 12.11.2018 № 1/3, а також доповненням № 3 від 12.11.2018 року. Також ненадання повного переліку документів зазначених у п.3.4. контракту в частині надання документів.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи надані ТОВ "Техноторг-Дон" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості та містять розбіжності, внаслідок чого відповідачем на підставі ст. 53 МК України запропоновано ТОВ "Техноторг-Дон" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунку про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконання умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації (щодо оплати складових митної вартості, вартості фрахту, витрат на страхування, тари, упаковки, маркування, витрат на навантаження); каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем листом №7/11 від 22.01.19 додатково надані наступні документи: копії комерційної пропозиції від 22.10.18, митної декларації країни відправлення №00125418 від 27.11.18, листа постачальника від 22.01.19, та повідомлено про відсутність у товариства договору з третіми особами, про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.36).

22 січня 2019 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UA504000/2019/000049/2, згідно якого митну вартість товару визначено за резервним методом.

Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, позивач змушений сплатити 85 603,51 грн фінансової гарантії та 24.01.2019 року товар випущений у вільний обіг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Техноторг-Дон" надано до розмитнення товару повний пакет документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Претензії, висунуті відповідачем до наданих документів, є штучними, надуманими та такими, що не дають підстави для обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вимагаючи від декларанта відомості про розмір понесених витрат на страхування та транспортування, митний орган не врахував, що умови поставки товару позивачу - CIF Правил Інкотермс.

Так, за офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF саме на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміну CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Враховуючи вищевикладене, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на страхування та транспортування, які впливають на митну вартість товару, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування, тобто фактурна вартість дорівнює митній вартості.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про те, що додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, ТОВ "Техноторг-Дон" не понесло, у зв`язку з чим вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим.

Щодо ненадання документів, необхідних для підтвердження митної вартості - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України вони подаються за наявності їх у декларанта.

Позивачем надано митниці контракт, а також специфікації №8 та № 9 з постачальником, де визначена ціна товару. Зазначена ціна співпадає з ціною, зазначеною у інвойсі, та загальної суми за платіжними дорученнями № 103125 від 19.11.18, №126 від 20.11.18, №135 від 10.12.18, №1 від 10.01.2019. Також немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки, тощо.

Щодо відсутності документів на підтвердження оплати товару по конкретному інвойсу, порушеннями термінів сплати за контрактом судова колегія зазначає, що вказане митним органом порушення не впливає на ціноутворення та, як наслідок, не спростовує реальну вартість товару.

Крім того, вказані розбіжності не покладені в основу рішення про коригування митної вартості від 22.01.2019 року № UA504000/2019/000049/2, а тому відповідно до абз.2 ч.2 ст.77 КАС України відповідач не може на них посилатися.

Стосовно доводів відповідача про те, що причиною для витребування митним органом додаткових документів від декларанта стало спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, колегія суддів зазначає наступне.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Аналізуючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що позивач надав усі передбачені Митним кодексом України документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Судова колегія також звертає увагу на тому, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного товару, а саме митної декларації № UA504170/2018/011275 від 29.12.2018 року щодо того самого товару, продавця, покупця, контракту, виробника, ціни та умови поставки відповідачем безпідставно застосовано резервний метод замість розмитнення товару за ціною договору за основним методом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 04 лютого 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко