Справа № 761/22646/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Центральної Ради фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

18 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2008 року у справі № 2а-478/2008 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Центральної ради фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, у вказаній заяві ОСОБА_1 просив:

- визнати накази від 27.12.2004 року № 677 та від 28.12.2004 року № 507, як такі що відповідають дійсності про звільнення із роботи з органів внутрішніх справ України старшого офіцера майора міліції ОСОБА_1 тому, що у дисциплінарному статусі немає покарання звільнення із роботи з органів внутрішніх справ та є порушенням Конституції України; витребувати та направити на почеркознавчу та авторознавчу експертизу оригінали наказу № 15 від 03.03.2004 року, № 198 від 24.05.2004 року, № 677 від 27.12.2004 року та № 507 від 28.12.2004 року;

- скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2008 року № 2а-478/2008;

- призначити новий розгляд та поновити перегляд судового рішення у справі № 2а-478/2008 від 16.12.2008 року;

- розглянути справу в цілому та ухвалити нове рішення за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Центральної Ради фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди;

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ МВС України;

- визнати незаконним та скасувати наказу ГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2004 року № 198;

- поновити на роботу в органах внутрішніх справ МВС України на посаді інспектора фізкультурно-спортивного товариства Київської міської організації ФСТ «Динамо» України з 03.03.2004 року;

- зобов`язати ЦРФСТ «Динамо» виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню згідно посади інспектора фізкультурно-спортивного товариства Київської міської організації ФСТ «Динамо» України за час вимушеного прогулу з 03.03.2004 року;

- зобов`язати ГУ МВС України (ГУ НП України в м. Києві), ЦРФСТ «Динамо» виплатити ОСОБА_1 заборгованість по майновому забезпеченню згідно посади інспектора фізкультурно-спортивного товариства Київської міської організації ФСТ «Динамо» України, як старшого офіцера - майора міліції-поліції за час вимушеного прогулу з 03.03.2004 року;

- стягнути з ЦРФСТ «Динамо» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що положеннями статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, проте відповідно до наказів від 27 грудня 2004 року № 677 та від 28 грудня 2004 року № 507 старшого офіцера майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 363 КАС України з огляду на те, що остання подана після спливу трьох років з дня набрання постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2008 року законної сили.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що процесуальний строк може бути поновлений.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, судді суду першої інстанції виходив з того, що остання подана поза межами граничного трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

За приписами ч. 1 ст. 364 КАС України заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 КАС України до заяви додаються: 1) копії заяви відповідно до кількості учасників справи; 2) документ про сплату судового збору; 3) докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 4) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення; 5) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин (п. 1 ч. 1 ст. 363 КАС України).

Разом з тим, положенням п. 1 ч. 2 ст. 363 КАС України передбачено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 363 КАС України строки визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Системний наліз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі звернення особи із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами після спливу трьох років з моменту набрання таким рішенням законної сили, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без надання оцінки нововиявленим обставинам та причинам пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 761/14187/17.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено суддею суду першої інстанції, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2008 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Центральної Ради фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2009 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2011 року, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2008 року залишено без змін. Таким чином, вказана постанова є такою, що набрала законної сили.

Тобто, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2008 року, про перегляд якої за нововиявленими обставинами звернувся Позивач, набрала законної сили 19 грудня 2009 року.

Однак, із завою про перегляд її за нововиявленими обставинами Позивач звернувся лише 18 січня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку звернення до суду, передбаченого статтею 363 КАС України.

Крім того, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

З урахуванням вищенаведеного та враховуючи те, що Позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції про наявність підстав до відмови у відкритті провадження за такою заявою, з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 363 КАС України, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 20.06.2019 року.