Справа № 826/10491/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

20 червня 2019 року Справа № 826/10491/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В. у м. Києві, перевіривши клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.07.2017 року №439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість;

- зобов`язати відповідача 2 направити відповідачу 3 документи відносно позивача з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість;

- зобов`язати відповідача 3 вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача платником податку на додану вартість з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників податку на додану вартість Державної фіскальної служби України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації позивача;

- зобов`язання відповідача 3 повернути на електронний рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ суму у розмірі 7905118,17 грн, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 27.07.2017 р. № 439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» платником податку на додану вартість;

- зобов`язано Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області направити ДФС України документи відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість;

- зобов`язано ДФС України вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником податку на додану вартість з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників податку на додану вартість Державної фіскальної служби України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації позивача;

- зобов`язано ДФС України поновити на електронному рахунку ТОВ «Сентай ЛВГ» у системі електронного адміністрування ПДВ реєстраційний ліміт у розмірі 7 905 118,17 грн., на який ТОВ "Сентай ЛВГ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, у листопаді 2018 року відповідач - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу, яку ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 р. та від 14.02.2019 р. було залишено без руху та повернуто через несплату судового збору.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві вдруге звернулося з аналогічною апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі, яку ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 р. та від 18.04.2019 р. було залишено без руху та повернуто через несплату судового збору.

10.05.2019 р., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві втретє подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в позові в повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2019 року в задоволенні зазначених клопотань апелянта було відмовлено.

14.06.2019 р. від ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він стверджує на можливість повторного звернення з апеляційною скаргою та на наявність річного строку для її подання, а також, що ним вживаються заходи для реалізації його права на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі.

Перевіривши зазначене клопотання апелянта, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

У матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення, відповідно до якого копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції відповідачем було отримано 25.10.2018 р. /Т.3 а.с.244/, а апеляційна скарга подана 10.05.2019 р., тобто з пропуском тридцятиденного строку, встановленого КАС України.

Жодних доказів, які б свідчили про постійне вжиття ДПІ у Голосіївському районі заходів для своєчасного належного звернення до суду з цієї апеляційною скаргою, не надано.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання апеляційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, які реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Тож, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

З викладеного вбачається, що довготривала процедура погодження та сплати судового збору, а тим більше, бездіяльність податкового органу щодо звернення до суду з апеляційною скаргою з наданням доказів сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі 804/958/17, від 17.10.2018 р. у справі № 808/2282/15, від 01.10.2018 р. у справі № 813/4076/15, від 20.04.2018 р. у справі № 822/2337/17, від 17.10.2018 р. у справі № 810/1802/17, від 02.10.2018 р. у справі № 805/3544/17-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді вищевказаного клопотання апелянта.

При цьому, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

У свою чергу, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що наведені в клопотанні апелянта причини для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 295, 298, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Державної фіскальної служби у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач

Судді: