Справа № 473/2014/19
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/2014/19
РІШЕННЯ

іменем України

"14" червня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

за участю секретаря - Радєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська Миколаївської області без застосування звукозаписувальної техніки адміністративну справу № 473/2014/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Миколаївської області про визнання постанови серія ДПО18 № 289865 від 26.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною та її скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.04.2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 289865, в вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 26.04.2019 року о 09 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом БАЗ А 081.11 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в м. Вознесенську під час здійснення перевезення пасажирів по маршруту №10 Ринок Автобаза _ 3-й мкр., в якого на лобовому склі були тріщини та сколи в районі склоочисника, в порушення вимог п. 6.8.5. ДСТУ 3649, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною, відсутні докази, зібрані відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, тому просив про скасування вказаної постанови.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до судового розгляду. Справа двічі відкладалась за клопотаннями представників сторін.

Представником відповідача Павленко О.І. подано відзив 22.05.2019 року на позовну заяву в якому вимоги ОСОБА_1 не визнав, вказував, що наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, що повністю підтверджено зібраними в процесі здійснення адміністративного провадження доказами, які надані суду, в задоволенні позову просив відмовити.

Обставини правопорушення повно та чітко зафіксовані в протоколі, перевірені та підтверджені під час розгляду адміністративної справи та знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові та зафіксовані на відеозаписах та світлинах, що надані суду. Розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи в повній мірі враховано обставини порушення, особу порушника та накладено стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року представнику відповідача ОСОБА_2 відмовлено в задоволені клопотання про заміну неналежного відповідача - Головне управління національної поліції у Миколаївської області на належного інспектора СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції Лісового Едуарда Валентиновича, оскільки проти цього заперечувала сторона відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явились, проте надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, просить слухати справу без його участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в його задоволенні з урахуванням викладено у відзиві на позов.

Суд з врахуванням вимог ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268, ч. 1 ст. 286 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників судового процесу в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

При розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 26.04.2019 року о 09 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом БАЗ А 081.11 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в м. Вознесенську під час здійснення перевезення пасажирів по маршруту №10 Ринок Автобаза _ 3-й мкр., в якого на лобовому склі були тріщини та сколи в районі склоочисника, в порушення вимог п. 6.8.5. ДСТУ 3649, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Постанова була винесена інспектором СРПП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції Лісовим Е.В., на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так ч. 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14, 16 Закону України Про дорожній рух, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», на вітровому склі колісного транспортного засобу (КТЗ) не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем, з метою обґрунтування прийнятого рішення, долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом адміністративного правопорушення вчиненого позивачем, наданого відповідачем разом із відзивом на позов.

З оглянутого доказу вбачається, що він не містить будь-яких даних про те, що позивачем порушено ПДР України.

Суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17.

Крім того, вказаним доказом не підтверджено, що ОСОБА_1 26.04.2019 року о 09 год. 50 хв., керував транспортним засобом БАЗ А 081.11 реєстраційний номер НОМЕР_1 , лобове скло якого мало тріщини в зоні роботи склоочисників, оскільки вказане відео відображає вже сам процес складання інспектором оскаржуваної постанови та спілкування учасників справи вже після її складання.

Отже, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем диск із відеозаписом не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені обставини, не можна вважати, що зазначена постанова прийнята з урахуванням принципів правомірної адміністративної поведінки, тобто прийнята обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Таким чином, постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 77-78, 241-247, 251, 280 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №289865 від 26.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 121 КпАП України відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 20.06.2019 року.

Суддя Висоцька Г.А.