Справа № 480/4644/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 480/4644/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 21.02.19 року по справі № 480/4644/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач, ГУ НПУ в Сумській області), в якій просив:

1) визнати протиправною відмову ГУ НП в Сумській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 . стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років;

2) зобов`язати ГУ НП в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач протиправно відмовив у направленні відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 №2262-ХІІ, оскільки при призначенні пенсії враховував лише календарну вислугу, без включення вислуги в пільговому обчисленні. Вважає, що має право на призначення пенсії за вислугою років, із врахуванням вислуги в пільговому обчисленні, що складає більше 24 років. Крім того, зазначив, що згідно п.12 постанови ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до обов`язків відповідача відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до ГУ ПФУ документів необхідних для призначення пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Національної поліції в Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає , що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року по справі № 161/4876/17, які є обов`язковими для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України. Разом з тим, позивач до календарної вислуги у пільговому обчисленні просить зарахувати не період навчання, а стаж його роботи на посадах начальницького та рядового складу в Збройних Силах України, органах внутрішніх справ та Національної поліції України, що Законом не передбачено. Як вбачається з позивної заяви та доданих документів, ОСОБА_1 , наказом ГУНП України в Сумській області від 01.11.2018 № 541 о/с було звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» Крім іншого, даним наказом було установлено, що вислуга років станом на 05.11.2018 складає: календарна - 18 років 04 місяців 11 днів Враховуючи приписи чинного законодавства, вважаємо що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону. В даному випадку, для призначення позивачу пенсії за вислугу років підлягає застосуванню саме п.3 Порядку № 393, за яким позивачу, на його думку, для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 24 роки 03 місяці 20 днів. З огляду на викладене, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ, періодів служби позивача у пільговому обчисленні. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 (справа №725/1959/17) та від 22.11.2018 (справа № 161/4876/17), в яких Верховний Суд зазначив, що в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. За таких обставин, за умови відсутності у позивача достатньої вислуги років вважає правомірною відмову позивачу у направленні до Головного ГУ ПФУ в Сумській області відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років. З огляду на вищезазначене вважає, що скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Сумській області від 21.02.2019 про зобов`язання вчинити дії і прийняти нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 14.08.1997 по 05.11.2018 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу поліції, що підтверджується копією послужного списку, копією довідки ГУНП в Сумській області від 20.11.2018 №12/М-257 та довідкою від 14.01.2019 №130/12/2102-2019 (а.с.9-21, 25, 39).

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 01.11.2018 №541о/с, позивача з 05.11.2018 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.23).

Крім того, згідно даного витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 01.11.2018 №541о/с (а.с.23), послужного списку (а.с.9-21), довідки ГУ НПУ в Сумській області від 20.11.2018 №12/М-257 та довідки від 14.01.2019 №130/12/2102-2019 (а.с.25, 39) станом на 05.11.2018 календарна вислуга позивача складає 18 років 04 місяці 11 днів, вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 18 років 04 місяці 11 днів, вислуга років позивача у пільговому обчисленні складає 07 років 02 місяці 1 день.

26.11.2018 з метою підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся до ГУНП в Сумській області із відповідною заявою (а.с.24).

Однак, листом від 06.12.2018 №33/М-72 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність законних підстав щодо оформлення документів та направлення їх до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років з підстави відсутності у позивача календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років (а.с.26-27).

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помилково вважає, що позивач на день звільнення не набув права на пенсію за вислугу років, посилаючись на положення статті 12 Закону, не враховуючи при цьому норми статті 17-1 цього ж Закону, яка чітко вказує, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Тобто дана норма є спеціальною по відношенню до статті 12 Закону, яка визначає загальні умови призначення пенсій за вислугу років. Також суд першої інстанції звертає увагу на те, що до обов`язків відповідача, згідно з вимогами п. 12 Постанови ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до ГУ ПФУ документів необхідних для призначення пенсії.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При цьому, згідно з ч.4 ст.17 Закону № 2262-ХІІ, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років 6 місяців, та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

З огляду на викладене, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року по справі № 161/4876/17, які є обов`язковими для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Єдиний виняток щодо можливості зарахування до календарної вислуги років певного періоду встановлений у абзаці 13 пункту "а" статті 12 Закону № 2622, яким передбачено, що до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону, а саме час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач до календарної вислуги у пільговому обчисленні просить зарахувати не період навчання, а стаж його роботи на посадах начальницького та рядового складу в Збройних Силах України, органах внутрішних справ та Національної поліції України, що Законом № 2262-ХІІ не передбачено.

Судом встановлено, що в період у період з 12.07.1999 по 18.10.2018 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах середнього начальницького складу поліції. Відповідно до наказу ГУ НП в Сумській області позивач був звільнений зі служби в поліції з 19.10.2018.

Згідно витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 18.10.2018 № 519 о/с, довідки ГУ НП в Сумській області № 12/Б-251 від 08.11.2018 та послужного списку станом на день звільнення, вислуга позивача в органах внутрішніх справ та Національній поліції складає:

- в календарному обчисленні - 19 років 03 місяці 06 днів

Спір щодо календарної вислуги років між сторонами відсутній.

Враховуючи приписи чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

Доводи позивача про те, що в даному випадку, для призначення йому пенсії за вислугу років підлягає застосуванню саме п.3 Порядку № 393, за яким позивачу, на його думку, для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, який станом на дату звільнення зі служби становить більше ніж 23 роки і 6 місяців, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, оскільки приписи п.3 Порядку № 393 суперечать приписам п."а" ст.12 Закону №2262-XII, застосуванню підлягає саме вказаний Закон.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, періодів служби позивача у пільговому обчисленні.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 (справа №725/1959/17) та від 22.11.2018 (справа № 161/4876/17), в яких Верховний Суд зазначив, що в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарної вислуги років.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про наявність у нього права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарної вислуги років є омилковими.

Водночас, колегія суддів зазначає також, що відповідно до п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

При цьому, саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

У своїй відповіді відповідач повідомив про відсутність правових підстав для призначення пенсії за вислугу років у порядку п. "а" ст. 12 Закону № 2262-XII, а саме за недостатністю вислуги років.

За таких обставин, за умови відсутності у позивача достатньої вислуги років відповідач правомірно відмовив йому у направленні до ГУ ПФУ в Сумській області відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_2 за вислугу років.

В даному випадку, позивач не має необхідної для призначення пенсії наявності вислуги років та не досяг 45-річного віку на момент звільнення зі служби.

Наведені висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 ( справа №537/1980/16-а).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 2262-ХІІ.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача та суду першої інстанції з приводу протиправності рішення Головне управління Національної поліції в Сумській області є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі № 480/4644/18 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року по справі № 480/4644/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити . .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року