Справа № 140/635/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5016/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 140/635/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області, начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області Авраменко С.З. про зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ковальчук В.Д. в м. Луцьку Волинської області 12.04.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації, начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області Авраменко С.З. про зобов`язання Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області призначити позивачу виплату щомісячної тимчасової державної допомоги на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття, стягнення з Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області заборгованості з виплати тимчасової державної допомоги дітям за лютий-березень 2019 року в розмірі 4084,32 грн. згідно перерахунку на утримання двох дітей та зобов`язання начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області ОСОБА_2 контролювати виплати тимчасової допомоги дітям щомісяця в розмірі 2042,16 грн. до 31.07.2019 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, яка покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що розрахунок тимчасової державної допомоги проведено відповідачем неправильно, оскільки такий повинен становити 1021,08 грн., а не 1010,22 грн., з розрахунку на одну дитину, а відтак розмір виплати повинен становити 2042,16 грн. щомісяця. З врахуванням систематичного ухилення батька дітей від їх утримання вважає, що допомога має бути призначена до досягнення дітьми повноліття.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.10.2016 у справі №161/10251/16/ц з ОСОБА_5 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2016 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

На виконання рішення суду 26.10.2016 було видано виконавчий лист.

Судом встановлено, що 01.02.2019 позивач, через спеціаліста Княгининівської об`єднаної територіальної громади, звернулася до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, до якої були надані наступні документи: декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; копія Виконавчого листа про стягнення аліментів від 13.10.2016 р.; копія трудової книжки; довідка про неотримання аліментів; довідка про користування земельними ділянками; довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та її дітей.

11.02.2019 рішенням відповідача була призначена тимчасова державна допомога дітям позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1010,22 грн. на кожного щомісячно з 01.02.2019 року по 31.01.2019 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що призначення та виплата Управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області тимчасової державної допомоги ОСОБА_6 відбувалася відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законами та Конституцією України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога) врегульований Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 7 Порядку тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця.

Рішення про призначення або відмова в призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів після надходження усіх необхідних документів.

Кожні шість місяців органи соціального захисту населення здійснюють нове призначення тимчасової допомоги, яке оформлюється відповідним рішенням, а не продовження виплати раніше призначеної допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення відповідача про призначення тимчасової державної допомоги дітям позивача прийняте в межах строків та на період, визначені Порядком.

Оскільки, позивачу призначена тимчасова допомога дітям, а також враховуючи те, що кожні шість місяців органи соціального захисту населення здійснюють нове призначення тимчасової допомоги, апеляційний суд зазначає, що вимога позивача щодо зобов`язання Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області призначити виплату тимчасової державної допомоги дітям до досягнення повноліття є безпідставною.

Згідно п. 8 Порядку тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Таким чином, розмір тимчасової допомоги розраховується виходячи із середньомісячного сукупного доходу членів сім`ї, а не із середньомісячного розміру тимчасової допомоги, як зазначає позивач.

Розрахунок середньомісячного сукупного доходу для призначення тимчасової допомоги проводиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 (далі - Методика).

Пунктами 3-5 Методики передбачено, що для обчислення суми доходів ураховуються доходи в грошовій та натуральній формі, а також в іноземній валюті за кордоном з будь-яких джерел як на території України, так і за її межами.

При визначенні сукупного доходу органи, що призначають допомогу, користуються усіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій.

До сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, доходи від особистого селянського господарства, земельних ділянок, наданих для ведення городництва (садівництва), сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки (паю), виділеної внаслідок розпаювання землі.

Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї ОСОБА_1 від 11.02.2019, який наявний в матеріалах справи, проведеного Управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області, середньомісячний дохід члена сім`ї ОСОБА_1 від землі становить 3,29 грн.

Відтак, наведений позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі розрахунок тимчасової допомоги не відповідає вимогам п. 5 Методики (а саме до сукупного доходу не включений дохід від земельної ділянки в розмірі 3,29 грн. в розрахунку на місяць) та п. 8 Порядку (розрахунок проведений, виходячи із середньомісячного розміру тимчасової допомоги, а не із середньомісячного сукупного доходу членів сім`ї).

Щодо стягнення з Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області заборгованості з виплати тимчасової державної допомоги дітям за лютий-березень 2019 року в розмірі 4084, 32 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації у Волинській області документи на виплату та кошти для зарахування на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 в банк в сумі 4040,88 грн. за лютий - березень 2019 року були передані 07.03.2019.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що призначення тимчасової державної допомоги дітям ОСОБА_1 проведене спеціалістами управління соціального захисту населення Луцької райдержадміністрації в межах наданих їм повноважень та згідно із вимогами нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 140/635/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, встановлених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький