Справа № 1.380.2019.000024
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000024
У Х В А Л А

про закриття провадження у адміністративній справі

20 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Накловича І.М.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 року №1264 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вулиці Самбірській , 3 » в частині підп.1.13 п.1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , який проживає у м.Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв.м. на вул.Самбірській, 3, як учаснику АТО.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року витребувано докази у справі.

Ухвалою суду 11.04.19 року об`єднано для спільного розгляду та вирішення в одне провадження адміністративну справу № 1.380.2019.000039 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині та адміністративну справу №1.380.2019.000024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині; об`єднаній справі присвоєно №1.380.2019.000024; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

25.04.2019 року суд ухвалив адміністративну справу №1.380.2019.000024 проводити за правилами загального позовного провадження.

Суд, оглянувши та дослідивши докази подані позивачем та відповідачем, поставив на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню в частині підпунктів 1.4 та 1.13 пункту 1 про надання третім особам дозволів на розроблення проектів землеустрою, оскільки вони прийняті з порушенням процедури передбаченої Регламентом Дрогобицької міської ради Львівської області, суперечать законодавству, містобудівній документації міста Дрогобич, а також порушують права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг". Оскільки на земельній ділянці, щодо якої оскаржуваним рішенням надано третім особам дозволи на розробку проектів землеустрою, знаходиться комплекс нежитлових будівель і споруд, який не належить територіальної громаді м. Дрогобича, а належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг".

Позивач зазначає, що до 2007 року нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці по вулиці Самбірській, 3 у м. Дрогобичі належало на праві власності ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" (наказ регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівської області № 90 від 26 січня 1996 року). Під час провадження в справі про банкрутство ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" це майно відчужене ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л" відповідно до біржового договору від 26 квітня 2007 року № 10-07/23 та договору купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу 29 травня 2007 року. В біржовому договорі зазначено, що до складу майна ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607", зокрема, належить "територія парку, благоустрій території (проїзди, двори, промислові майданчики та аварійно - технічний виїзд з площадкою) площею 41973,0 кв.м. інв. № 413 вартістю 115796,22 гри. з ПДВ". У відповідності до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07 червня 2007р. за № 507, Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Макфа-Л" відчужено зазначене нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг". На підставі даного договору купівлі-продажу ТОВ "Люксорцентрторг" стало власником комплексу нежитлових будівель та споруд, у тому числі і замощення асфальтобетонне (літера І) площею 41973,0 кв.м., за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Самбірська 3.

Позивач наголошує, що право власності ТОВ "Люксорцентрторг" на вищезгадане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 червня 2007р. № 14823916 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 травня 2017 року № 88109126. Позивач зазначає, що в договорах купівлі-продажу від 26 квітня 2007 року та 07 червня 2007 року було, зокрема, зазначено, що нерухоме майно, яке було продане за цими договорами "знаходиться на земельній ділянці площею 5,2731 та, яка перебуває у користуванні продавця". Нерухоме майно, яке за договором купівлі-продажу від 07 червня 2007 року перейшло у власність ТОВ "Люксорцентрторг" було зареєстроване у встановленому законом порядку. Як вбачається із зазначених договорів, попередні власники будівель і споруд, які розташовані по вулиці Самбірській, 3 у м. Дрогобичі Львівської області, а саме ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" і ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л" користувались даною земельною ділянкою на законних підставах. Позивач вважає, що Дрогобицька міська рада Львівської області прийняла рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що належить ТОВ "Люксорцентрторг" на праві власності і яке не може бути відокремлене від вказаної земельної ділянки. Отже, зазначений проект з землеустрою розробляється з метою формування і відведення нової земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, на якій знаходяться будинки і споруди, у тому числі і замощення асфальтобетонне площею 41973 кв.м., що належать ТОВ "Люксорцентрторг".

Позивач вважає, що за таких умов, оскаржувані рішення Дрогобицької міської ради Львівської області порушують права Товариства як власника нерухомого майна. Також зазначає, що ТОВ "Люксорцентрторг" заінтересоване в отриманні в оренду земельної ділянки по вулиці Самбірський, 3, у м. Дрогобичі для обслуговування власного нерухомого майна, що на ній знаходиться, для чого звернулось до Дрогобицької міської ради Львівської області із відповідною заявою від 28.12.2017р. № 1, від розгляду якої Дрогобицька міська ради Львівської області ухиляється. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. у справі № 813/2619/18, що набрало законної сили визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської щодо не розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг" від 28.12.2017 року №1 про передачу в оренду земельної ділянки по вулиці Самбірській, 3 у м. Дрогобич Львівської області площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170 та зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг" від 28.12.2017 року № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по вул. Самбірській, 3 у м. Дрогобич Львівської області площею 4,979 га. кадастровий номер :01 :011:0170 . На виконання вищезгаданого рішення Львівським окружним адміністративним судом 02.11.2018р. у справі № 813/2619/18 видано виконавчий лист, а ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі № 813/2619/18 у виконавчому листі виправлено описку. Станом на 27.12.2018р. рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. у справі № 813/2619/18 не виконано, заява ТОВ "Люксорцентрторг" від 28.12.2017 року № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по вулиці Самбірській, 3 у м. Дрогобич Львівської області площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011 :0170 не розглянута. Таким чином, відповідач ухиляється від надання в оренду ТОВ "Люксорцентрторг" земельної ділянки для користування з метою, яка відповідає Генеральному плану м. Дрогобич та водночас оскаржуваним Рішенням № 1264 надає дозвіл сторонній фізичній особі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою, яка суперечить Генеральному плану м. Дрогобич, чим порушуються права ТОВ "Люксорцентрторг" на отримання в оренду земельної ділянки для обслуговування власного нерухомого майна, що на ній знаходиться.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника, проте належним чином був повідомлений про розгляд справи. 14.05.2019 року за вх. № 1487 ел надійшов відзив від відповідача в якому проти позову заперечив повністю. Суть заперечинь зводиться до того, що жодної норми чинного законодавства при прийнятті рішень про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Самбірська, 3 не порушено так як такі прийнято з суворим дотриманням норм Земельного кодексу України, відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, Регламенту Дрогобицької міської ради. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що саме на земельних ділянка наданих третім особам знаходиться майно, яке б належало товариству з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг". Як вбачається з матеріалів детального плану, який був розроблений саме по вул. Самбірська, 3 для надання земельних ділянок учасникам АТО, зокрема третім особам, вбачається, що на земельних ділянках відсутнє будь-яке нерухоме майно, яке б належало ТОВ "Люксорцентрторг". Посилання позивача на наявність нерухомого майна - асфальтобетонного замощення на земельних ділянках за адресою Самбірська 3 є не обґрунтованим та не підтверджується жодним документом.

Треті особи в судове засідання не прибули, участь уповноважених представників не забезпечили, повідомлялися належним чином про розгляд справи, правової позиції по суті спору суду не подали.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частиною 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Термін «публічно-правовий спір», відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, означає спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Предметом спору у даній справі є скасування рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 року №1264 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вулиці Самбірській , 3 » в частині підп.1.13 п.1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , який проживає у м.Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв.м. на вул.Самбірській, 3, як учаснику АТО. та в частині підп.1.4 п.1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 , який проживає у м.Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв.м. на вул.Самбірській, 3, як учаснику АТО.

Судом встановлено, що ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" за адресою м. Дрогобич вул. Самбірська 3 відчужило комплекс будівель та споруд ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л" відповідно до біржового договору від 26 квітня 2007 року № 10-07/23 та договору купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу 29 травня 2007 року.

У біржовому договорі зазначено, що до складу майна ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607", зокрема, належить "територія парку, благоустрій території (проїзди, двори, промислові майданчики та аварійно - технічний виїзд з площадкою) площею 41973,0 кв.м. інв. № 413 вартістю 115796,22 грн з ПДВ".

Відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07 червня 2007 року за № 507, ТОВ "Торговий дім "Макфа-Л" відчужено зазначене нерухоме майно ТОВ "Люксорцентрторг".

Рішенням XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27 червня 2018 року № 1264 "Про надання дозволу на розроблення землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вулиці Самбірській, 3" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають м. Дрогобич, площею по 1000 кв.м., як учасникам АТО (підпункту 1.4., підп.1.13 пункту 1 оскаржуваного Рішення).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. у справі № 813/2619/18, що набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської щодо не розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг" від 28.12.2017 року №1 про передачу в оренду земельної ділянки по вулиці Самбірській, 3 у м. Дрогобич Львівської області площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170 та зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксорцентрторг" від 28.12.2017 року № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по вул. Самбірській, 3 у м. Дрогобич Львівської області площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170. Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд зазначає, що спірним рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 року №1264 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вулиці Самбірській, 3 » відповідач надав дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок конкретно визначеним фізичним особам, а отже владні управлінські функції відповідач здійснював приймаючи спірне рішення у відносинах з особами, яким надав дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних відносин.

Суд приходить до висновку, що позивач не є учасником вказаних правовідносин, які склалися між відповідачем та третіми особами. Оскаржуване рішення щодо позивача відповідач, як суб`єкт владних повноважень не приймав.

Крім того, позивач є користувачем земельної ділянки, щодо частини якої відповідачем прийнято рішення про надання третім особам дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відтак, спірним рішенням відповідача можуть порушуватися права позивача на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні і на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, на яку позивач бажає оформити право оренди, з приводу чого звертався у грудні 2017 року до відповідача.

Суд звертає увагу позивача, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 2а-8868/11/2670 встановивши, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з рішеннями міськради про передання третій особі земельних ділянок, оскільки на них розміщено споруди, які належать позивачу, а він не давав добровільної відмови від права користування ними, зробила висновок: є невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд не може встановити (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Незважаючи на те, що оспорювані рішення міськради ще не було реалізовано (не укладено договори оренди з третьою особою), Велика Палата Верховного Суду вирішила, що спір є приватноправовим, оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного права користування земельною ділянкою позивача.

Отже, спір про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо прав на землю має бути вирішено в загальному чи господарському суді, якщо оскаржуване рішення має ненормативний характер і вичерпує свою дію після його реалізації (на виконання рішення укладено договір оренди, купівлі-продажу тощо), а особа набула права на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення (або якщо оскаржуване рішення ще не реалізовано, однак уже порушує право позивача на землю).

Судом при розгляді справи встановлено, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування земельною ділянкою, оскільки позивач вважає, що земельна ділянка, стосовно якої відповідач рішення, перебуває в його постійному користуванні.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що на спірній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості, які раніше входили до складу комплексу будівель та споруд, що знаходиться в м. Дрогобичі по вул.. Самбірській 3.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Відтак, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду зокрема у Постанові від 29 травня 2018 року справа № 495/5913/14-а провадження № 11-298апп18, Постанові від 03 липня 2018 року Справа № 753/15528/16 Провадження № 11-462апп18, Постанові від 13 червня 2018 року Справа № 307/2765/15-ц Провадження № 14-206цс18, Постанові від 5 червня 2018 року Справа № 826/13628/16 Провадження № 11-538апп18, Постанові від 11 вересня 2018 року Справа № 910/21404/17 Провадження № 12-156гс18.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За правилами п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи з приводу порушеного права позивача на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у аналогічних категоріях справ, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд належить до юрисдикції господарського суду в порядку визначеному Господарським процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України. Водночас, згідно вимог ч.1 ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює позивачеві про віднесення даної справи до юрисдикції господарського суду.

Згідно з ч.2 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та склад учасників справи, суд приходить до висновку, що даний спір носить приватно-правовий характер, не містить ознак публічно-правового спору, тому не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 5 від 22.01.2019 року в сумі 1921,00 грн (т.1, а.с.72), платіжного доручення № 1 від 22.01.2019 року в сумі 1921,00 грн (т.1, а.с.231) підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення в частині.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» (79022, м. Львів, вул. Городоцька,170, ) з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір у сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні згідно платіжного доручення № 5 від 22.14.2019 року та платіжного доручення № 1 від 22.01.2019 року .

Роз`яснити позивачу, що справа має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Попередити позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 червня 2019 року.