Справа № 360/2108/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

20 червня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2108/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г. розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якому позивач, з урахуванням уточненого позову, просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 як учаснику наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 2-3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням проведених виплат;

- зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 2-3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням проведених виплат;

- зобов`язати відповідача відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.01.2019 перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.01.2019 до моменту здійснення перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1 категорії). В період проходження військової служби в Управлінні пожежної охорони УМВС України Луганської області наказом начальника УВС позивача було відряджено в розпорядження начальника Управління пожежної охорони УВС Київського облвиконкому для виконання спецзавдання в зоні Чорнобильської АЕС терміном на три місяці. Свої службові обов`язки виконував в оперативній групі УВС Київського облвиконкому по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14.04.1987 по 14.07.1987 в зоні небезпеки № 1 з періодичним виїздом в зони № 2 та № 3.

Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 змінено положення частини третьої статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширювався порядок обчислення пенсії по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

08.05.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 та п.п.2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 з урахуванням проведених виплат. Листом від 15.05.2019 відповідачем відмовлено у перерахунку призначеної пенсії.

З посиланням на статті 21, 23, 46 Конституції України, статті 10, 59 Закону позивач зазначив, що військовослужбовці та призвані на військові збори військовозобов`язані користувались всією повнотою соціально економічних, політичних та особистих прав і свобод і несли всі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Оскільки стаття 59 Закону в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 застосовується з 01.10.2017, позивач вважає, що в нього виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2019.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов в вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком. Дана позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18.

З посиланням на рішення ЄСПЛ у справах «Беєлер проти Італії», «Звежинський проти Польщі», рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 1-р(ІІ)/2019 позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.05.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (арк.спр. 36-37).

28.05.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк.спр. 1-2).

19.06.2019 за вх. № 32719/2019 від відповідача надійшов відзив (арк.спр. 79-84), в якому зазначено таке.

08.05.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою довільної форми про здійснення перерахунку обчисленої пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019. Листом відповідача від 15.05.2019 № 11310/02-22 позивачу надано відповідь.

За твердженням відповідача, частиною третьою статті 59 Закону передбачено можливість перерахунку пенсії тільки особам, які стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби.

Позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14.04.1987 по 30.04.1987, з 14.05.1987 по 30.05.1987, з 13.06.1987 по 29.06.1987, але згідно трудової книжки в даний період перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а згідно довідки вих.№ 366 від 18.12.2006 строкову військову службу позивач проходив з 30.11.1968 по 04.12.1970, цей факт також підтверджується записом у трудовій книжці.

Відповідач вважає, що частину третю статті 5 Закону не можна застосовувати у відриві від інших положень Закону. Зокрема, частина друга статті 59 Закону врегульовує порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї. Водночас за змістом статті 10 Закону до військовослужбовців належать не тільки особи, які проходять строкову військову службу, а й особи надстроковї військової служби, військовозобов`язані тощо. З огляду на це, цілком логічним з боку законодавця стало включення до статті 59, яка регулює порядок призначення пенсій військовослужбовцям, частини третьої, яка встановлює порядок обчислення пенсії особам, які під час проходження саме дійсної строкової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а відтак дія норми частини третьої статті 59 Закону на нього не поширюється.

Позивачу призначена пенсія на підставі статті 54 Закону. Пункт 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210, прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону, а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини третьої статті 59 Закону. Тому відповідач не погоджується з тим, що норму пункту 9-1 Порядку можна застосовувати і до осіб, які отримують пенсію відповідно до статті 54 Закону.

Щодо рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 1-р(ІІ)/2019 відповідач з посиланням на статті 19 та 68 Конституції України зазначив, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набудуть право на обчислення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону після внесення відповідних змін до неї та пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210. Оскільки до теперішнього часу вказані зміни до Закону та пункту 9-1 постанови № 1210 не внесені, відповідач не має правових підстав провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2019.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-76 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр. 57, 57 зв.), перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку та з 01.04.2009 отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується розпорядженням УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 03.04.2009 № 193256 (арк.спр. 86).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_2 (категорія 1) від 28.02.2019, серії НОМЕР_3 від 05.07.2006, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 157923 та довідкою серії 12 ААА № 008677 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги (арк.спр. 58-61).

Згідно зі свідоцтвом про хворобу від 30.06.2006 № 110 Лікарсько-експертної комісії МНС України захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. спр. 62).

Відповідно до витягу з наказу начальника УВС Ворошиловградського облвиконкому від 22.04.1987 № 654с відряджено ОСОБА_1 в розпорядження начальника УПО УВС Київського облвиконкому для виконання спеціального завдання в зоні Чорнобильської АЕС строком на 3 місяці (арк.спр. 63).

Згідно із довідкою від 14.07.1987 форми № 1, виданою керівником оперативної групи УВС Київського облвиконкому, ОСОБА_1 з 14.04.1987 по 14.07.1987 виконував службові обов`язки в оперативній групі УВС Київського облвиконкому з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Місце роботи з 14.04.1987 по 14.07.1987 у зоні небезпеки № 1 з періодичним виїздом в зони № 2 та № 3 (арк.спр. 63).

Довідкою від 18.12.2006 № 366, виданою т.в.о. військового комісара Сєвєродонецького міського військового комісаріату В.І. Морозовим, ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 30.11.1968 по 04.12.1970 (арк.спр. 87).

08.05.2019 позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою довільної форми, в якій просив провести перерахунок обчисленої пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019 (арк.спр. 64-65), до якої додав рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019.

15.05.2019 відповідачем надано відповідь за № 11310/02-22 на звернення позивача від 08.05.2019, в якому зазначено, що згідно з Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяних внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набувають право на обчислення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону після внесення відповідних змін до частини третьої статті 59 Закону та пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210.

Враховуючи зазначене, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на даний момент немає законних підстав (арк.спр. 67).

Вирішуючи спір, суд керується таким.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положенням статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).

Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі за текстом - Закон № 796-XII) врегульовані сновні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 49 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність в позивача права на обчислення розміру пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01.01.2019, викладеним у листі від 15.05.2019 № 11310/02-22, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 30.11.1968 по 04.12.1970 (арк.спр. 87), з 14.04.1987 по 14.07.1987 виконував службові обов`язки в оперативній групі УВС Київського облвиконкому з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні небезпеки № 1 з періодичним виїздом в зони № 2 та № 3 (арк.спр. 63), з 01.04.2009 отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі відшкодування фактичних збитків (арк.спр. 86),

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» статтю 59 Закону викладено в новій редакції, яка застосовується з 01.10.2017.

Так, статтею 59 Закону № 796-XII в новій редакції, яка застосовується з 01.10.2017, встановлено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до ст. 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210) доповнено пунктом 9-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 та застосовується з 01.10.2017.

Цією ж Постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до Пункту 1 Порядку № 1210, а саме розширено перелік статей Закону № 796-XII, на які поширюється дія Порядку, шляхом включення до нього статті 59 Закону № 796-XII, зазначені зміни застосовуються з 01.10.2017.

Пунктом 9-1 Порядку № 1210 визначено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:

П=Зс *Кзс * (Кв / 100%)

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = Зп (мін)*5 / 3с1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

25.04.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення № 1-р(ІІ)2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України від 13.07.2017 № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, вимога частини третьої статті 59 Закону № 796-XII щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби втратила чинність з 25.04.2019. Відтак, саме зі вказаного часу позивач набув право на перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набудуть право на обчислення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ лише після внесення відповідних змін до неї, про що зазначено відповідачем у листі від 15.05.2019 № 11310/02-22.

Щодо доводів представника відповідача про звернення позивача з заявою довільної форми, тому відповідь надавалася у відповідності з Законом України «Про звернення громадян», суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Згідно з п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок обчисленої пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року, і зазначена заява викладена дійсно в довільній формі (арк.спр. 25-28).

Разом з тим, суд зауважує, що право на обчислення розміру раніше призначеної пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати у відповідності до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ в позивача, який з 2009 року отримує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону, виникло, як зазначено вище, з 25.04.2019, і таке право має бути реалізовано позивачем шляхом подання заяви.

Конструкція правової норми частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачає можливість обчислення пенсій по інвалідності військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, або відповідно до цього Закону, або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто, в межах спірних правовідносин йдеться про зміну порядку обчислення розміру раніше призначеної пенсії по інвалідності, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача з заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач.

Таким чином, заяву позивача розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ відповідачем не приймалося, а лист від 15.05.2019 № 11310/02-22 має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків, проте в цьому листі вирішено питання про відсутність, на думку відповідача, в позивача права на обчислення розміру пенсії у відповідності до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, і не зазначено про необхідність звернення з заявою про перерахунок пенсії встановленого Порядком № 22-1 зразка.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2019 та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду, тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Щодо доводів позивача про наявність права на перерахунок пенсії з 01.01.2019, суд зазначає, що перерахунок та виплата пенсії по інвалідності у відповідності до частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи може бути здійснено ОСОБА_1 лише з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України у справі № 1-р(ІІ)/2019, а саме починаючи з 25.04.2019, за умови наявності відповідного волевиявлення позивача у вигляді заяви, з якою він звернувся до відповідача 08.05.2019.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону № 1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Тобто в даному випадку позивач має право на перерахунок пенсії з 01.05.2019, оскільки з заявою звернувся 08.05.2019, а не з 01.01.2019 як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1 .

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року, з врахуванням проведених виплат, та про зобов`язання здійснити з 01.01.2019 перерахунок пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 1 січня 2019 року до моменту здійснення перерахунку, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Проте відповідне рішення відповідачем не прийнято, а розглянуто заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян», що не передбачено Законом № 1058.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2019 та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду, та зобов`язати відповідача прийняти обґрунтоване рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2019, з урахуванням висновків суду щодо наявності в позивача права на обчислення розміру пенсії позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 2-3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (, 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2019 року та неприйняття обґрунтованого рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії за наслідками її розгляду.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області прийняти обґрунтоване рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2019 року, з урахуванням висновків суду щодо наявності в позивача права на обчислення розміру пенсії позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 2-3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська