Справа № 400/3095/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3095/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року, ухвалене в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, що полягають у незадоволенні її заяви ОСОБА_1 від 26.09.2018, вхідний № 633-с-01, щодо не взяття до уваги заяви від 26.09.2017 року про перехід з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області виконати вимоги заяви ОСОБА_1 від 26.09.2018 року, не враховувати в роботі її заяву від 26.09.2017 року № 4135, та не здійснювати переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії: з пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу», проте її заяву не розглянуто, та не надано консультації, що зазначений перехід їй буде не вигідний.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відсутність законодавчого дозволу на відмову від раніше поданої заяви, не позбавляє ОСОБА_1 права на таку відмову та не дає відповідачеві підстав для відмови в задоволенні заяви від 26 вересня 2018. А тому, на думку апелянта, вбачається протиправність дій Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, що полягають у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо не прийняття до уваги її заяви від 26.09.2017 про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» та неправомірність рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року, яке грунтується тільки на внутрішньому переконанні суду..

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до особистої заяви позивача від 26.09.2017 № 4135, управлінням було здійснено перерахунок пенсії позивача, а саме здійснено переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком передбаченої нормами Закону № 899 у десятиденний термін, про що свідчить розпорядження про перерахунок пенсії від 02.10.2017 № 174728. Відповідач вважає, що управлінням у встановлений Законом № 1058 та Порядком № 22-1 строк було здійснено перерахунок пенсії позивача, шляхом переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 899. Відповідач звертає увагу суду, що до моменту здійснення такого переведення, тобто до 02.10.2017, позивач не зверталася до управління із заявою про відмову від раніше поданої заяви, датованої 26.09.2017. 26.09.2018 р. позивачем до управління подано заяву у довільній формі про відмову у проведенні перерахунку, шляхом переведення із пенсії за віком, що передбачена Законом № 1058, на пенсію за віком, передбачену Законом № 889. управлінням у межах повноважень та у порядку, передбаченому Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», надано позивачу відповіді на заяву, датовану 26.09.2018, де роз`яснено відсутність встановленого законодавством механізму відмови від заяви про перерахунок пенсії поданої рік тому. 05.11.2018 р. управлінням у межах повноважень та у порядку, передбаченому Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», надано позивачу відповідь на заяву, датовану 26.09.2018, де роз`яснено відсутність встановленого законодавством механізму відмови від заяви про перерахунок пенсії поданої рік тому. Відповідач зазначає, що позивачем не обгрунтувано належним чином неправомірність дій управління, а тому відповідач вважає, що як позовна заява, так і апеляційна скарга є безпідставними та такими, ще не підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, відповідач просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 263 КАС України дана справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та з 23.12.2014 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.09.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила не приймати до уваги її заяву, подану 26.09.2017 року щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

05.11.2018 відповідач у своєму листі № 633-2-01 повідомив позивача про те що відмова від поданої заяви від 26.09.2017 року № 4135 не вбачається можливою, оскільки не передбачена діючим законодавством.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, жодних протиправних ій не вчинив, натомість позовні вимогиє необгрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 10, 11, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VIII «Про державну службу»

Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 25 Закону № 3723 -ХІІ «Про державну службу», визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Відповідно до цієї статті до шостої категорії посад державних службовців віднесено посади спеціалістів управлінь обласних державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723 "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Абзацом 1 пункту 13-1 розділу XV Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви позивача від 26.09.2017 року № 4135 відповідачем було здійснено перерахунок пенсійної виплати позивача, а саме здійснено переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону № 899 «Про державну службу» у десятиденний термін про що свідчить розпорядження про перерахунок пенсії від 02.10.2017 № 174728.

Таким чином, управлінням у встановлений законом строк було здійснено переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 899.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач жодних протипрвних дій не вчинив та діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та наданих йому повноважень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов