Справа № 240/6796/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/6796/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретаря судового засідання Добровольська Н.А.,

представника відповідача Томчук М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, компенсацію втрати частини доходів, середнього заробітку за час затримки виплати індексації,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася позовом до Військової НОМЕР_2 про визнання дій протиправними щодо не нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016року по 01.03.2018року та зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію, компенсацію втрати частини доходів у вигляді такої індексації та середній заробіток за весь час затримки виплати індексації.

Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, що за вказаний період проходження військової служби Позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення. На своє звернення щодо такої індексації Позивач отримала відмову, викладену в листі-роз`ясненні без номеру та дати. Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Позивач має законне право на індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Одночасно, на думку Позивача, Відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити Позивачу компенсацію втрати частини доходів у вигляді такої індексації та середній заробіток за весь час затримки виплати індексації.

Ухвалою суду від 06.05.2019року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що Позивачу за вказаний період дійсно не нараховувалася та не виплачувалася індексації грошового забезпечення по причині відповідного рішення Міністерства оборони України, зумовленого відсутністю бюджетного фінансування таких виплат. Одночасно, на думку представника Відповідача до спірних відносин щодо своєчасності нарахування та виплати індексації не можуть застосовуватися положення трудового законодавства.

Заслухавши доводи представника Відповідача та розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року N1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон N1282-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач проходила військовому службу і згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2019року за № 87 звільнена з військової служби у запас.

Судом встановлено та не заперечується сторонами наявність підстав для проведення індексації грошового забезпечення Позивача і, що Позивачу за спірний період з 01.01.2016року по 01.03.2018року індексація його грошового забезпечення не проводилася і, відповідно, не виплачувалася.

Вказані обставини підтверджуються дослідженим судом листом Відповідача бз дати та номера (а.с.17).

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача щодо обґрунтувань підстав такого не нарахування.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (пункт 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За приписами ст.2 Закону N1282-XII грошове забезпечення військовослужбовців, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру оплата праці, підлягають індексації.

Вказані вимоги Закону на спірний період не скасовувалися, не змінювалися шляхом внесення змін до Закону N1282-XII, а тому жодні рішення (телеграми, роз`яснення) посадових осіб Міністерства оборони України чи Міністерства соціальної політики України не можуть позбавити громадян України, в тому числі Позивача, встановлених Конституцією України відповідних гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача в цій частині відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Порушене право Позивача в цій частині підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016року по 01.03.2018року та зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію.

Крім того, відповідно до вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року N2050-III (надалі - Закон N2050-III) втрата частини доходів громадян у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) підлягають компенсації. Така компенсація здійснюється у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам, та виплачується за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються з бюджету.

Позивач мала право на індексацію свого грошового забезпечення за спірний період, а Відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплати, окрім іншого, таку індексацію при звільненні Позивача зі служби, тобто ще 01.03.2019року. Не нарахування та не виплата ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016року по 01.03.2018року мала місце протягом більш ніж один календарний місяць.

Таким чином, обґрунтованими є також позовні вимоги Позивача щодо нарахування та виплатити компенсації втрати частини його доходів у вигляді такої індексації за весь період затримки виплати індексації.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення на суму такої індексації за весь період затримки з 01.01.2016року по 01.03.2018року.

Суд вважає безпідставними доводи Відповідача про те, що не нарахування Позивачу індексації грошового забезпечення виключає можливість застосування положень Закону N 2050-III.

Так, відповідно до положень статті 1 Закону N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N 159 (далі - Порядок) відтворюють положення Закону N 2050-III і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року, використане у статті 3 Закону N 2050-III та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Одночасно суд зазначає про безпідставність позовних вимог Позивача щодо зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації з огляду на таке.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, Закон N 2262-XII передбачає включення до грошового забезпечення військовослужбовців лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. В розумінні Закону N 2262-XII ні індексація грошового забезпечення ні компенсація втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення на суму такої індексації не є складовими грошового забезпечення військовослужбовців, а мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення його реальності, з метою підтримання достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності, у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Передчасними є також вимоги Позивача щодо зобов`язання Відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення, та як такі вимоги не містять жодних обґрунтувань.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016року по 01.03.2018року та зобов`язати нарахувати та виплатити таку індексацію.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016року по 01.03.2018року на суму такої індексації за весь період затримки.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 24 червня 2019 року