Справа № 711/1924/19
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1924/19
Провадження № 2-а/711/77/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Петренка Олега Васильовича, Управляння патрульної поліції у Кіровоградській області про визнання дій протиправним та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Петренка Олега Васильовича, Управляння патрульної поліції у Кіровоградській області про визнання дій протиправним та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову вказує, що 21.02.2019 року Інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренко О.В. відносно нього (позивача) було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Із вказаною постановою не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням норм права та є незаконною, так, як він вказаного адміністративного правопорушення не допускав, а інспектором не було надано доказів вчинення такого адміністративного правопорушення, не було надано йому можливості надати пояснення та скористатися правовою допомогою.

Крім того, відповідачем - інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренко О.В. було допущено порушення вимог ст.ст. 251, 254, 258, 268, 276, 279 КУпАП щодо забезпечення прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо дослідження доказів, щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

А тому, просить: визнати дії Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренка О.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 686265 від 21.02.2019 року, винесену Інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренком О.В.; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.04.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Петренка Олега Васильовича, Управляння патрульної поліції у Кіровоградській області про визнання дій протиправним та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідачам наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив визнати дії Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренка О.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 686265 від 21.02.2019 року; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання відповідач - Інспектор роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренко О.В. не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Але 22.04.2019 року подав до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він вказує, що заперечує проти задоволення позову, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими він обґрунтовує обставини, викладені в позовній заяві. Також вказує, що він (відповідач) діяв в межах закону, позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. А тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача - Управляння патрульної поліції у Кіровоградській області не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2019 року Інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренком О.В. було винесено постанову серії НК № 686265 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., за скоєне ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що останній 21.02.2019 року о 11 год. 22 хв. керуючи автомобілем SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. В.Перспективна, 36 користувався засобами зв`язку тримаючи його у руці, чим порушив п.п. 2.9д ПДР України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 2.9д ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем, на якого в силу ч. 2 ст. 77 КАС України, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та переконливих доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73 КАС України, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за який його було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Відсутність належних та допустимих доказів не дає можливості прийти до висновку про те, що позивач допустив порушення вимог п. 2.9д ПДР України, а саме, що останній під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку тримаючи його в руці, як про це зазначено в протоколі.

Надісланий на адресу суду відповідачем - Інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренком О.В. на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора, який містить два відеозаписи, був оглянутий в судовому засіданні, однак з нього не вбачається, що позивач допустив порушення вимог п. 2.9д ПДР України, оскільки відеозапис починається з того, як позивач, розмовляючи по телефону, підходить до стоячого транспортного засобу, сідає в нього та продовжує розмовляти, при цьому не розпочинаючи рух автомобілем. А вже потім до нього (при цьому автомобіль продовжує стояти) підходить працівник поліції, який в подальшому і виніс оскаржувану постанову. Таким чином наданий відповідачем диск з відеозаписом не доводить факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не фіксує такий факт. Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що відповідачем не було взято до уваги те, що позивач заявляв про те, що він бажає скористатися правовою допомогою.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є суб`єктам владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 72 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача - Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренка О.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право; 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім того, позовні вимоги про визнання дій Інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренка О.В. протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Разом з тим, суд приходить до висновку і про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції у Кіровоградській області, оскільки даний відповідач прав позивача не порушував, і навіть відповідних позовних вимог саме до вказаного відповідача позивач не сформулював.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 122, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №686265 від 21.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, винесену Інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП Петренком О.В., - скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 21.06.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко