Справа № 540/295/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/295/19
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області, 3-тя особа: Олешківська міська рада Херсонської області, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви вх. № 211/2018 від 15.08.2018 р. про порушення посадовими особами Олешківської міської ради Херсонської області вимог Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача невідкладно розглянути заяву вх. № 211/2018 від 15.08.2018 р. про порушення посадовими особами Олешківської міської ради Херсонської області вимог Закону України «Про звернення громадян», провести перевірку за вказаними фактами та притягнути до адміністративної відповідальності винних осіб.

В обґрунтування позову послався на те, що посадові особи Олешківської міської ради Херсонської області не виконали свої обов`язки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», стосовно розгляду його заяв та скарг. У зв`язку з чим був змушений звернутись із заявою від 15.08.2018 р. до відповідача, у якій просив провести перевірку та притягнути до адміністративної відповідальності винних осіб. Проте, листом № 440/2018 від 17.09.2018 року відповідач повідомив позивача, що незгода з викладеною у відповіді позицією органу місцевого самоврядування, наданою за результатами розгляду звернення громадянина, не може вважатися порушенням прав особи на належний розгляд звернення. На думку позивача, таке роз`яснення є незрозумілим, оскільки ним не було виявлено незгоди з позицією посадових осіб Олешківської міської ради Херсонської області, а лише вказувалося на те, що останні не надають йому повних та конкретних відповідей на заяви та скарги, чим порушують Закон України «Про звернення громадян». За таких підстав позивач вважав, що відповідач не розглянув його звернення по суті, не провів жодних заходів для розгляду звернення, що вказує на протиправну бездіяльність Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року та ухвалити у справі постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві. Також посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не встановив строк для надання відзиву на позовну заяву та відповідь на відзив. Такі дії суду першої інстанції, на думку апелянта, позбавили його права подати відповідь на відзив, а суд, при ухвалені рішення, врахував лише доводи відповідача. Зазначив про порушення ст. 262 КАС України, оскільки суд першої інстанції позбавив його можливість заявити клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, Регіональне представництво Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області, посилався на безпідставність доводів апеляційної скарги та дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Доводи відзиву на апеляційну скаргу узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року - без змін.

Третя особа, Олешківська міська рада Херсонської області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2018 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я Олешківського міського голови, в якій просив надати відповідь «чи має він намір ліквідувати незаконну вигрібну яму ОСОБА_2 , якщо ні то чому». Також просив пояснити «якими нормативно-правовими актами передбачено те, що надання ОСОБА_2 «Акта перевірки на герметичність» скасовує вимоги Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ДБН та СПІН №145-2011, та автоматично здійснює вигрібну яму законною та такою, що не підлягає ліквідації» (а.с. 10).

08.08.2018 року виконавчим комітетом Олешківської міської ради Херсонської області, за підписом міського голови, позивачу була надана відповідь вих. № 73-Б/2-10 (а.с. 11), в якій заявника повідомлено, що 25.04.2018 року інспектором з благоустрою міста КП «ППВ» у відношенні гр. ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, щодо користування зливною ямою з порушенням правил. 15.05.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та зобов`язано усунути недоліки, які були виявлені організацією, що проводить гідравлічне випробування на водопроникність та отримати «Акт герметичності вигрібної ями. Додатково заявника було поінформовано, що згідно свідоцтва про право власності, зливна яма зазначена в документах гр. ОСОБА_2 Повідомлено заявника також і про те, що порушене ним питання перебуває на контролі, та за умов невиконання гр. ОСОБА_2 припису адмінкомісії, будуть проводитись відповідні заходи щодо подальшого існування вигрібної ями.

Вважаючи, що лист від 08.08.2018 року не містить жодної відповіді на питання, порушені у заяві від 25.07.2018 року, що є порушенням Законів України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_1 15.08.2018 року звернувся до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області.

В заяві від 15.08.2018 року ОСОБА_1 просив відповідача скласти у відношенні до авторів відповіді від 08.08.2018 року за вих. № 73-Б/2-10 протокол за ст. 212-3 КУпАП - порушення права на інформацію та права на звернення (а.с. 12).

17.09.2018 року Регіональне представництво Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області листом за вих. № 440/2018, у відповідь на звернення від 15.08.2018 р., повідомило ОСОБА_1 , що за змістом його заяви до Олешківського міського голови від 25.07.2018 р. та листа - відповіді від 08.08.2018 р. №73-Б/2-10, вбачається його незгода з викладеною у відповіді позицією органу місцевого самоврядування, що не може вважатись порушенням права особи на належний розгляд звернення. Також заявникові був роз`яснений порядок оскарження дій, рішень органу місцевого самоврядування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи). Оскільки звернення позивача було розглянуто, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», з наданням відповідних роз`яснень, дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як бездіяльність.

Також, суд зазначив, що відповідач на власний розсуд вирішує, яку саме дію вчиняти під час розгляду звернень, зокрема, щодо відкриття провадження у справі про порушення прав і свобод людини та громадянина, досліджуючи та оцінюючи обставини, викладені у зверненні. Обов`язок вчиняти конкретну дію під час розгляду звернень законодавством не передбачено, а тому відповідач діяв на підставі, та у спосіб, що передбачені положеннями Конституції та Законів України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян», цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про звернення громадян», контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснює, зокрема, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України.

Статтею 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» встановлено, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений має право призначати своїх представників у межах виділених коштів, затверджених Верховною Радою України.

Організація діяльності та межі повноважень представників Уповноваженого регулюються Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке затверджується Уповноваженим.

За приписами п. 1 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.07.2012 року № 7/8-12, представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Представник) є посадовими особами, яким з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) та на яких розповсюджуються гарантії забезпечення діяльності Уповноваженого.

Статтею 16 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» визначено, що Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує:

1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників;

2) за зверненнями народних депутатів України;

3) за власною ініціативою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 р. №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (надалі - Порядок №18/02-13).

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року №3/02-15 (із змінами згідно з наказом уповноваженого від 14.02.2018 р. № 3/02-18) (надалі - Порядок№3/02-15).

Відповідно до п. 2.1. п. 2 Порядку №18/02-13 від 12.08.2013 р., підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у:

а) зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку);

б) повідомленнях підприємств, установ, організацій, в тому числі і громадських;

в) зверненнях народних депутатів.

Порядок №3/02-15 визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - уповноважені особи) протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40, та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.п. 1.1).

Уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення у разі незаконної відмови у прийнятті та розгляді звернення, іншого порушення Закону України «Про звернення громадян» (п.п. 1.3 Порядку №3/02-15).

Статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Зокрема, частиною 7 ст. 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян» - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що Уповноважений, при здійснені контролю за законодавством про звернення громадян, відкриває провадження та здійснює перевірку, лише за наявності порушення прав заявника, та встановивши таке порушення проводить відповідну перевірку, та за наявності складу адміністративного правопорушення, складає відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вирішенню питання щодо відкриття провадження або про відмову у відкритті провадження, передує дослідження звернення особи, яка звернулась до Уповноваженого, на предмет наявності порушень права на звернення.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції, що відкриття провадження Уповноваженим є його правом, а не обов`язком.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідь на заяву ОСОБА_1 від 25.07.2018 року надана з дотриманням строку надання такої відповіді; а сама відповідь третьої особи, Олешківської міськради від 08.08.2018 року містить відомості щодо першого питання, зокрема вчинених дій щодо використання гр. ОСОБА_2 вигрібної ями.

Друге питання, порушене у заяві позивача від 25.07.2018 року (а.с. 10), колегія суддів розцінює, як емоційне та таке, що не підпадає під дію термінів - пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги, які встановлені ст. 3 Закону України «Про звернення громадян».

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що в заяві від 15.08.2018 року, яка адресована відповідачу по справі, (а.с. 12) апелянт емоційно висловлюється щодо змісту листа виконавчого комітету Олешківської міської ради від 08.08.2018 року за вих. № 73-Б/2-10 (а.с. 11), та вважає його таким, що не містить відповіді по суті на питання, які були поставлені у його заяві від 25.07.2018 р.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушення права на звернення, про яке позивач зазначив у листі від 15.08.2018 року (а.с. 12), фактично обґрунтовано незгодою позивача з позицією виконавчого комітету Олешківської міської ради, викладеною у відповіді наданій за результатами його звернення.

Колегія суддів зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 2 ч. 6 ст. 12 КАС України, справа, яка переглядається апеляційним судом, віднесена до справ незначної складності. Справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому проваджені), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі від 14.02.2019 р. (а.с. 1).

За приписами ч. 3 ст. 263 КАС України, особливістю розгляду справ незначної складності, є те, що у справах визначених ч. 1 цієї статті заявами по суті справи є позов та відзив. Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його права надати відповідь на відзив.

Також особливістю розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є те, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторона відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом, або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Позовна заява не містить клопотання та до позовної заяви не надано окремої заяви про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбав його можливість заявити клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області, за участю третьої особи на стороні відповідача: Олешківської міської ради Херсонської області, про визнання бездіяльності неправомірної, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.