Справа № 1.380.2019.002526
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002526
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 61% грошового утримання, починаючи з 06.03.2019 року (дати отримання ГУ ПФУ у Львівській області запиту з вимогою про перерахунок).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу начальника УМВС України у Львівській області № 408 о/с від 30.12.2010 року був звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 64 «ж» (за власним бажанням). Наказом начальника УМВС України у Львівській області № 84о/с від 17.03.2011 року внесено зміни до наказу № 408 о/с від 30.12.2010 року, а саме: змінено підставу звільнення з пункту 64 «ж» (за власним бажанням) на пункт 64 «б» (через хворобу) на підставі свідоцтва про хворобу від 24.02.2011 року № 114. З 31.12.2010 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

06.03.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії із врахуванням додаткових 5 %, встановивши основний розмір пенсії 61% грошового утримання, проте, 03.04.2019 року отримав відповідь про відмову у проведенні перерахунку. Вказана відмова мотивована тим, що позивач був звільнений у «запас» через хворобу, а не у «відставку» через хворобу.

З таким рішенням відповідача, позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав для звільнення особи, яка проходить службу в органах Національної поліції України. Разом з тим, зазначає, що однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції, при цьому будь-які посилання на поняття «відставка» та «запас» у Законі відсутні.

Позивач стверджує, що оскільки відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, в тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, він має право на обчислення пенсії з урахуванням 5% у зв`язку із звільненням через хворобу.

У зв`язку з вищенаведеним, адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

У поданій 24.06.2019 року через канцелярію суду відповіді на відзив позивач зазначає про відсутність пропуску встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, про який вказує відповідач у відзиві, оскільки саме день отримання позивачем відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії є тією датою, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а тому строк звернення до суду ним не пропущено.

Також позивач додатково вказує на необґрунтованість посилань відповідача на те, що Свідоцтвом про хворобу №114 та витягом з наказу № 84 о/с від 17.03.2011 року не встановлено факту його непридатності до служби в поліції, а зазначено, що він є непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, оскільки факт придатності чи непридатності позивача до служби в поліції станом на 17.03.2011 року не міг бути встановлений, адже Закон України «Про Національну поліцію» набув чинності з 07.11.2015 року. Крім того, у зазначеному законі відсутні будь-які посилання на придатність чи непридатність до служби, а визначено чіткий та вичерпний перелік підстав, коли поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що право на призначення пенсії у розмірі 55% за 20 років вислуги виникає у особи, яка має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-ХІІ та звільнена у відставку за віком або станом здоров`я. У витязі з наказу від 30.12.2010 року № 408 о/с зазначено, що позивач звільнений у запас Збройних Сил України з 30.12.2010 року за власним бажанням. Разом з тим, наказом від 17.03.2011 року №84о/с внесено зміни до наказу № 408о/с від 30.12.2010 року, якими змінено підстави звільнення позивача, а саме: звільнено у запас за пунктом 64 «б» (через хворобу).

Відтак, відповідач стверджує, що нова підстава звільнення позивача не надає йому право на призначення пенсії в розмірі 55% за 20 років вислуги, оскільки його звільнено саме у запас, а не у відставку.

Також відповідач заперечує проти доводів позивача щодо виникнення у нього права на додаткові 5 % основного розміру пенсії у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», оскільки його звільнено з органів внутрішніх справ з 30.12.2010 року тобто вже після набрання чинності вказаним Законом, який не має зворотної дії в часі і яким, а також іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби в міліції осіб, які були звільнені до набрання чинності цим Законом і відповідного перерахунку пенсії.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Також у відзиві відповідач зазначає, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про нібито порушення своїх прав він дізнався ще з листа Головного управління МВС України у Львівській області від 04.04.2011 року № 14/713, а також з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого позивач пов`язує виникнення у нього права на додаткових 5% основного розміру пенсії, однак з даним позовом до суду звернувся лише 20.05.2019 року.

З приводу цього суд зазначає, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін, ухвалою суду від 20 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2010 року № 408 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 «ж» за власним бажанням з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 17.03.2011 року № 84 о/с «По особовому складу» частково змінено пункт наказу від 30.12.2010 року № 408 о/с, а саме майора міліції ОСОБА_1 слід вважати звільненим у запас з пунктом 64 «б» через хворобу.

З 31.12.2010 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 56% грошового забезпечення (вислуга років 22).

06.03.2019 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив здійснити перерахунок пенсії з врахуванням додаткових 5 %, встановивши основний розмір пенсії 61 % грошового утримання відповідно до вимог чинних Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про Національну поліцію», «Про внесення змін до деяких законів України про щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» та сплатити різницю пенсійного забезпечення з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року.

Суд звертає увагу на те, запит на отримання публічної інформації та заява про перерахунок пенсії урегульовані різними нормативно-правовими актами.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.04.2019 року № 8942/02.02-06 позивачу відмовлено в задоволенні його запиту про перерахунок пенсії. Підстави відмови наступні:

Відповідно до витягу із наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2010 року № 408 о/с позивача звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням).

Наказом від 17.03.2011 року № 84 о/с частково внесено зміни, а саме до пункту наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2010 року № 408 о/с звільнено за пунктом 64 «б» (через хворобу).

Відповідач також зазначив, що право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону 2262-ХІІ в розмірі 55 % за 20 років мають поліцейські, які звільняються зі служби в поліції через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції і саме військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

У свідоцтві про хворобу від 24.02.2011 року №114, яке видане Військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, зазначено: непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач оскаржив її до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка: наявності підстав для перерахунку пенсії позивача, якого звільнено у запас за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Пунктом 65 «б» цього ж Положення встановлено, особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку), зокрема, через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

Системний аналіз вказаних норм законодавства вказує, що для визначення відсотку грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення розміру пенсії 50% чи 55% визначальне значення має форма звільнення зі служби, а саме у відставку чи у запас. Разом з тим, пунктами 64 «б» та 65 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) визначено дві самостійні підстави звільнення, зокрема, осіб начальницького складу зі служби в органах внутрішніх справ: в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу та у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до наказу від 17.03.2011 року №84 о/с Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яким частково внесено зміни до наказу від 30.12.2010 року № 408 о/с позивача слід вважати звільненим у запас за пунктом 64 «б» Положення (через хворобу). З 31.12.2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 56 % грошового забезпечення (50% за вислугу 20 років + 6 % за кожний рік вислуги понад 20 років).

Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ не у відставку, а у запас у зв`язку з хворобою, то відповідно до вищенаведених норм законодавства він не має права на призначення пенсії у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається лише особам, звільненим у відставку за віком або станом здоров`я, відтак відповідачем дотримано вимоги законодавства України та правомірно призначено позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 56 % грошового забезпечення.

Також судом не враховуються доводи позивача про те, що він має право на призначення пенсії у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», оскільки зазначений Закон, який набув чинності з 07.11.2015 року, тобто вже після звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, не має зворотної дії в часі і ним, а також іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби працівників міліції, які були звільнені до набрання чинності цим Законом і відповідного перерахунку пенсії.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність спірного рішення про відмову в перерахунку пенсії, а доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. М. Андрея, 10, м.Львів) про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII Перехідні положення цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя Клименко О.М.