Справа № 560/405/19
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/405/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича до виконавчого комітету Масівецької сільської ради Хмельницького району про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Масівецької сільської ради Хмельницького району, в якому просить визнати безпідставною відмову відповідача щодо надання дозволу на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , на виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.07.2017 №686/305/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08.08.2008 в сумі 241740,00, судового збору в сумі 2417,40 грн та зобов`язати відповідача належним чином розглянути клопотання приватного виконавця щодо надання дозволу на реалізацію житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні діти.

Ухвалою від 16 лютого 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування вимоги, позивач зазначає, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича перебуває виконавче провадження №5656864 щодо виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/3015/17 від 14.07.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08 серпня 2008 року у сумі 241740 грн, судового збору у сумі 2417,40грн, всього 244157,40 грн. У самостійному порядку рішення суду боржником не виконано. В процесі примусового виконання виконавцем описане належне ОСОБА_2 домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Оскільки інше майно, на яке накладено арешт боржником виконавцю для опису й арешту не надані, виникла необхідність звернення стягнення на житловий будинок разом із земельною ділянкою на якій розташоване будинковолодіння. Відповідно до частини 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. В зв`язку з цим, позивач направив запит до голови Масівецької сільської ради Хмельницького району, за місцем знаходженням житлового будинку. Листом № 564 від 15.08.2018 позивача повідомили, що у арештованому житловому будинку проживають, в тому числі, неповнолітні діти 2014 та 2010 року народження. В зв`язку з викладеним, для дотримання вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, позивач звернувся до Масівецької сільської ради Хмельницького району з клопотанням про надання дозволу на реалізацію житлового будинку. У відповідь на клопотання отримав повідомлення, яким виконавчий комітет Масівецької сільської ради відмовив у надані дозволу на реалізацію житлового будинку. Підставою для відмови слугував факт реєстрації у житловому будинку неповнолітніх дітей. Вважає відмову у наданні дозволу на реалізацію житлового будинку безпідставною та такою, що створює перешкоди у своєчасному, належному виконанні рішення суду, та порушує право стягувача на належний судовий захист порушених прав, оскільки під час розгляду клопотання виконавчий комітет Масівецької сільської Ради не з`ясував чи проживають фактично неповнолітні діти у житловому будинку, чи проживають вони у житловому приміщені разом з батьками, чи є у батьків (опікунів) інше житло, де вони мають змогу проживати з неповнолітніми дітьми, чи є у неповнолітніх дітей інше житло, де вони можуть проживати разом із батьками (опікунами), чи не містить факт реєстрації боржником у житловому приміщені неповнолітніх дітей ознак ухилення боржника від виконання рішення суду, інші обставини. Враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Виконавчий комітет Масівецької сільської ради Хмельницького району в установлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича перебуває виконавче провадження №56568640 щодо виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 686/3015/17 від 14.07.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08 серпня 2008 року у сумі 241740 грн, судового збору у сумі 2417,40 грн, всього 244157,40 грн.

Постановою від 10.09.2018 приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович наклав арешт на домоволодіння боржника, розташоване по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, реєстраційний/кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,156 га на території Масівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області.

З метою звернення стягнення на житловий будинок разом із земельною ділянкою на якій розташоване будинковолодіння, відповідно до частини 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, позивач звернувся до голови Масівецької сільської ради Хмельницького району з листом №1660 від 25.10.2018 щодо надання дозволу на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 для примусового виконання рішення суду.

Листом від 29.11.2018 виконавчий комітет Масівецької сільської ради Хмельницького району повідомив позивача, що у зв`язку з тим, що у домоволодінні ОСОБА_2 в селі Масівці за адресою: АДРЕСА_1 фактично зареєстровані та проживають неповнолітні діти 2010 та 2014 років народження, сільська рада не надає дозвіл на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння за даною адресою.

Не погоджуючись із відмовою виконавчого комітету Масівецької сільської ради Хмельницького району, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушенні в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави ( частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Згідно з положеннями частин четвертої та п`ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Відповідно до статті 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН № 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є закон України "Про охорону дитинства" (Преамбула Закону).

Відповідно до статті 18 вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

У випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини" пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Неприпустимо зменшення або обмеження прав та інтересів дітей при вчинені будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти потрібна попередня згода органу опіки та піклування.

На виконання вимог частини 10 статті 177 Сімейного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 затверджений Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Так, пунктом 67 вказаного Порядку передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 177 Сімейного кодексу України.

Повноваження виконавчого комітету визначає закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР.

Звернення позивача щодо надання дозволу на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 для примусового виконання рішення суду, розглядалось виконавчим комітетом Масівецької сільської ради Хмельницького району, який відмовив у наданні дозволу на реалізацію вказаного домоволодіння у зв`язку із фактичним проживанням та реєстрацією за вказаною адресою неповнолітніх дітей 2010 та 2014 років народження.

Суд встановив, що реєстрація місця проживання неповнолітніх дітей 2010 та 2014 років народження в домоволодінні за адресою, щодо якої є заборона реалізації, підтверджують листом Масівецької сільської ради Хмельницького району №564 від 15.08.2018.

Враховуючи що в домоволодінні розташованому по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають неповнолітні діти, у відповідача були відсутні правові підстави для надання дозволу на реалізацію вказаного майна. В даному випадку відповідач діяв в інтересах дітей, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 6 статті 59 закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відмова виконавчого комітету Масівецької сільської ради Хмельницького району щодо надання дозволу на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , на виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.07.2017 №686/305/17, прийнята у порядку та в межах закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

При цьому, позивач не навів жодних обґрунтувань щодо не відповідності дій відповідача вимогам чинного законодавства та не зазначив яким чином порушені саме його права.

Суд враховує, що згідно з пунктом 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень не надання такого дозволу не перешкоджає державному виконавцю виконати рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повернути виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, відмова відповідача щодо надання дозволу на реалізацію належного ОСОБА_2 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 не порушує прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович (АДРЕСА_2
Відповідач:Виконавчий комітет Масівецької сільської ради Хмельницького району (вул. Центральна,Масівці,Хмельницький район, Хмельницька область,31348

Головуючий суддя О.К. Ковальчук