Справа № 366/606/19
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/606/19
Провадження № 2-а/366/15/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського Іванківського ВП сержанта поліції Сергієнка Петра Петровича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №239878 від 10.03.2019 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 березня 2019 року поліцейським Іванківського ВП, сержантом поліції Сергієнком П.П. було винесено постанову ДПО18 № 239878 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито порушив вимоги ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та п.9.8 «Правил дорожнього руху». При цьому, він категорично відкинув звинувачення в порушенні ПДР України, вимагав розгляду справи згідно вимог КУпАП. Ним було подано письмове клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи, для можливості використання своїх прав, але поліцейський Сергієнко П.П . лишив його Конституційного права на захист.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, а накладене адміністративне стягнення є неправомірне з наступних підстав:

10 березня 2019 року о 17 год. 50 хв. на а/д смт.Іванків-с.Розважів, приблизно на відстані 1 км від смт.Іванків, поліцейським Сергієнком П.П. було зупинено його, водія, ОСОБА_1 за порушення п.9.8 ПДР України. Доказів своїх обвинувачень поліцейським не було надано. На підставі незаконного обвинувачення, на прохання поліцейського, ним були пред`явлені документи. Оглянувши документи поліцейський Сергієнко П.П. звинуватив його також в порушенні ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Під час розмови з Сергієнком П.П. він наголосив незгоду із звинуваченнями, висловивши думку, що обставини справи потребують більш глибокого вивчення та залучення фахівця з правознавства (адвоката), про що було надано ним письмове клопотання до сержанта Сергієнка П.П. , яке поліцейським було відхилено.

10 березня 2019 року о 17 год. 56 хв. за тією ж адресою, поліцейський Сергієнко П.П. виніс постанову ДПО № 239878 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Позивач вважає, що поліцейський Сергієнко П.П. в супереч положень закону, не дотримався його вимог, та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський Сергієнко П.П. суттєво порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський Сергієнко П.П. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

При винесенні оскаржуваної постанови поліцейський Сергієнко П.П. грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП, а саме: на місці зупинки виніс оскаржувану постанову; будь-якої підготовки до розгляду справи не було; не було оголошено посаданої особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; не були вирішенні клопотання; не були дослідженні докази; не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Позивач вважає, що було порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП, а винесена постанова працівником поліції є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що 10 березня 2019 року до нього звернувся його родич з прохання перевезти причеп до легкового автомобіля з смт.Пісківка до смт.Іванків. Повертаючись назад, на автодорозі смт.Іванків- с.Розважів, приблизно на відстані 1 км від смт.Іванків, був зупинений патрульними поліцейськими. На його прохання пояснити причину зупинки, то поліцейським було повідомлено, що він був зупинений за те, що не було включене ближнє світло фар чи габаритні вогні. Він з цим не погодився, а тому вимагав від поліцейського докази згідно чинного законодавства. Докази не були надані. За порушення ПДР за невключене світло, кодексом україни про адміністративне правопорушення передбачене попередження, тому поліцейськими було пропоновано йому надати документи на автомобіль для того, щоб знайти інші порушення. Прямо на місці здійснення зупинки транспортного засобу він написав клопотання на ім`я поліцейського з проханням перенести розгляд адмінсправи для залучення правознавця (адвоката). У задоволені зазначеного клопотання поліцейським йому було відхилено.

Оскільки причіп був не його, а родича, тому працівники поліції почали вимагати документи крім як на автомобіль, ще й на причіп. Оскільки страховий поліс знаходився у його власника, тому він, ОСОБА_1 не зміг пред`явити цей документ працівникам поліції.

На місці зупинки було винесено оскаржувану постанову.

З оскаржуваною постановою Позивач не погоджується, оскільки поліцейськими не було надано доказів вчиненням ним адміністративних правопорушень щодо включення ближнього світла фар та страхування транспортного засобу (причіп), який був застрахований, але не на нього. Вважає, що достатнього того, щоб страховий поліс був лише на автомобіль.

Пред`явити в судовому засіданні страховий поліс на причіп він також не може, оскільки він знаходиться у власника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надійшло.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулюються Законом України «Про дорожній рух» яким визначено права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог вказаного Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила,несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 125, 126 ч.1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що Постановою серії ДПО18 № 239878 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (чотириста двадцять п`ять гривень), за те, що він керуючи транспортним засобом RENAULT KANGO, номерний знак НОМЕР_1 , 10.03.2019 року о 17 год. 56 хв. на а/д Іванків-Радимишль 1 км, не було увімкнене ближнє світло фар поза населеним пунктом у світлу пору доби, та був відсутній поліс страхування на буксируючому причипі ПФ Фермер д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.9.8 та п.2.1(ґ) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП. Постанова винесена поліцейським Іванківського ВП, сержантом поліції Сергієнком Петром Петровичем (а.с.6).

Вказану постанову позивач вважає незаконною і такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки, зазначеного у ній порушення Правил дорожнього руху, а саме руху поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, він не допускав, а щодо правопорушення передбаченого ст.126 КУпАП, то вважає, що достатньо страховий поліс лише на автомобіль.

Вимогами статті 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст.139, 130 КУпАП у вигляді попередження.

В свою чергу, відповідно до п.9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: на транспортному засобі, що буксирує.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в зєднанні з іншими транспортними засобами.

Вимогами п.2.1 (ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

З аналізу слідує, що причіп є транспортним засобом, які потребує страхового полісу.

Таким чином, не пред`явивши на вимогу працівника поліції поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні підтверджено, що страховий поліс на причіп, який був причіплений до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 - відсутній.

Також, Позивачем не було надано жодного доказу щодо керування ним транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар поза населеним пунктом у світлу пору доби.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Посилання Позивача на незаконний розгляд справи на місці зупинки автомобіля, то суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 125, 126 ч.1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, в ході розгляду справи не було встановлено порушення працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, поліцейський при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Не встановлено судом порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведена, а тому суд вважає, що винесена відповідачем постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 10.03.2019 року (серія ДПО18 № 239878) відповідає вимогами ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при їх винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а позивачем не надано доказів для її скасування.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП сержанта поліції Сергієнка Петра Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 73-77, 229, 241-246, 255, 257, 295 КАС України, ст.ст. 9, 121, 222, 251, 287, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху (Затв. постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306) зі змінами, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП сержанта поліції Сергієнка Петра Петровича про скасування постанови, - відхилити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі якщо рішення постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Повний текст рішення складено 19 червня 2019 року

Суддя: Н.А. Тетервак