Справа № 1340/6086/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5143/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Довгополова О.М., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (суддя першої інстанції Ланкевич А.З., м. Львів, повний текст складено 15.04.2019),

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 14.11.2018:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051,19 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 21640,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5410,24 грн);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозять суб`єкти підприємницької діяльності» в сумі 132332,36 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 105865,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26466,47 грн).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 14.11.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051 гривня 19 копійок, від 14.11.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозять суб`єкти підприємницької діяльності» в сумі 132332 гривні 36 копійок.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що Головним управлінням ДФС у Львівській області була проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «КПП Центр» щодо правильності класифікації товарів, результати якої оформлені актом від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102, встановлено невірну класифікацію наступних товарів: «чохли на сидіння» задекларовані при митному оформленні за кодом УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 6,3%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД 0 (ставка ввізного мита 40%); «трещітка стяжного ременя, що виготовлена з недорогоцінних металів», «ремінь стяжний для фіксування вантажу з трещіткою» задекларовані при митному оформленні за кодом УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 5%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 4%, 6%, 8%); «заклепки стальні, трубчасті» задекларовані за кодом 3 (ставка ввізного мита 5%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 10%); «заклепки трубчасті, алюмінієві» задекларовані за кодом (ставка ввізного мита 0%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 10%); «компресор автокондиціонера» задекларовано за кодом 841480800 (ставка ввізного мита 2%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 5%); «радіатор кондиціонера» задекларований за кодом (ставка ввізного мита 0%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД 0 (ставка ввізного мита 6%). Наслідком цього стало те, що у товариства виникли податкові зобов`язання з ввізного мита на суму 106570,15 грн та ПДВ на суму 21781,80 грн. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Представник апелянта Жеребецький Н.Б. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення, аналогічні викладеним у ній доводам.

Представник позивача Семків В.В. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову з огляду на правильно встановлені факти та на підставі чинного законодавства. Послався на практику Верховного Суду з прав людини з таких спорів.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» зареєстроване, як юридична особа, 03.04.2012; основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У період з 01.07.2015 по 30.06.2018 роки позивачем ввезено товари, які задекларовано за наступними кодами згідно з УКТ ЗЕД:

- чохли на сидіння;

- трещітки;

, - заклепки трубчасті;

- компресор автокондиціонера;

- радіатор-кондиціонера згідно митних декларацій.

Вказані товари ввозились від нерезидентів-імпортерів, а саме: PHUP «OPOLTRANS» Janusz Wiszczuk (46-021 Орole, ul.Norweska,13 Poland), OPOLTRANS Sp.z.o.o. (45-920 Opole.ul.Norweska,13 Poland), BPW Bergische Achsen Kommanditgesellschaft (D-51656 Wiehl, Postfach 12 80 Germany), Sampa Otomotiv San.ve Tic.A.S. (55300 Kutlukent, Tekkekoy Organize Sanayi Bolgesi OSB Cad.No31 Tyrkiye), SFERA PARTS DISTRIBUTION SPOLKA Z.O.O. (37-700 PRZEMYSL, ul.Ostrow 418a Poland), Hella KGaA Hueck&Co. (59552 Lippstadt, Rixbecker Str.75 Germany) та були задекларовані за вищевказаними кодами згідно з УКТ ЗЕД.

До митного оформлення товариством були надані електронні митні декларації, які були прийняті митним органом, а товари випущені у вільний обіг на території України.

27.06.2018 відповідач направив позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення письмове повідомлення №535 про дату початку та місце проведення перевірки. Вказане повідомлення вручене позивачу 04.07.2018.

У період з 04.07.2018 по 13.07.2018, на підставі ст. 345, п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 27.06.2018 №3972, проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «КПП Центр» на предмет дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів, за результатами якої складено акт від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102 (далі - акт перевірки від 26.07.2018).

У висновках цього акта перевірки контролюючий орган зазначив про порушення позивачем:

- правила №№1, 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів УКТ ЗЕД, викладеній у додатку до Закону України від 19.09.2013 №584-VII «Про митний тариф України», ст.ст. 257, 278, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 281, ч. 2 ст. 287 Митного кодексу України, що призвело до не нарахування та відповідно несплати ввізного мита на суму 106570,15 грн;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, що призвело до не нарахування та відповідно несплати ПДВ на імпорт в сумі 21781,80 грн.

На обґрунтування вказаних висновків, відповідач, зокрема, зазначив, що позивачем обрано невірну класифікацію товарів, а саме:

- «компресори автокондиціонера» було змінено класифікацію товару за кодом 841480800 згідно з УКТ ЗЕД як «компресори інші» на товарну підпозицію 841430 за кодом з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 5%) як «компресори, які використовуються у холодильному обладнанні»;

- «запасні частини до вантажних автомобілів, не для промислового складання, радіатори та їх частини: Радіатор кондиціонера УО, ЕН16 550- 02г.» задекларовано за кодом згідно з УКТ ЗЕД , як радіатор, частина та приладдя для моторних транспортних засобів (ставка ввізного мита - 0%) змінено на товарну позицію 8418 УКТ ЗЕД, за кодом згідно УКТ ЗЕД;

- «заклепки трубчасті» оформлені як «вироби без нанесення різьби з чорних металів для транспортних засобів нові: заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ» та «вироби без нанесення різьби з чорних металів для транспортних засобів нові: заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Р6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Р6Х18ММ» за кодом УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 5%), як інші заклепки без різьби, було змінено класифікацію на товарну категорію 830820000 («заклепки трубчасті або роздвоєні», ставка ввізного мита - 10%).

- «трещітка транспортного ременя 5Т з ременем 0,5М, ERGO червона двостороння» , щодо яких проведено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД як інші вироби з чорних металів (ставка ввізного мита - 5%, для ЄС - 0%), було змінено класифікацію за товарною позицією 8205 за кодом згідно з УКТ ЗЕД;

- «інші готові вироби з текстилю: чохол сидіння DF 95ХЕ/СЕ/ЕЕ 105ХЕ 2пас червон.», щодо яких проведено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД , як інші готові вироби, включаючи викройки одягу (ставка ввізного мита - 40%, пільгова - 6,3%), змінено класифікацію на товарну позицію 6304 за кодом відповідно до УКТ ЗЕД.

Перевірка правильності класифікації товарів здійснювалась згідно з:

- вимогами УКТ ЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 19.09.2013 №584-VII «Про митний тариф України»;

- основних правил інтерпретації класифікації товарів;

- поясненнями до УКТ ЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» та наказу Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності».

17.08.2018 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозять суб`єкти підприємницької діяльності» в сумі 133212,69 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 106570,15 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26642,54 грн);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27227,25 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 21781,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5445,45 грн).

07.09.2018 ТОВ «КПП центр» подано скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 09.11.2018 №36605/6/99-99-11-03-03-25 та на підставі висновків акта перевірки від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102 відповідачем прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 14.11.2018:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051,19 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 21640,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5410,24 грн);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозять суб`єкти підприємницької діяльності» в сумі 132332,36 грн (в т.ч.: за податковими зобов`язаннями 105865,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26466,47 грн).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність оскаржуваних рішень з таких підстав.

Відповідно до п.п. 23, 24, 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України), митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно зі ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних угрупувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

У ч. 2 ст. 351 МК України визначено дві підстави, за наявності яких може бути проведена документальна невиїзна перевірка. Зокрема, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз змісту вищенаведених норм МК України дає підстави для висновку, що проведення митного контролю після завершення митного оформлення можливе лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України підприємством було допущено порушення законодавства України.

Водночас наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов`язково має містити визначені ч. 2 ст. 351 МК України підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.

Однак, ні наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів», ні акт перевірки від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102, складений за наслідками проведення документальної невиїзної перевірки, не містять жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення підприємства від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

При цьому, посилання в наказі Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2018 №1830/13-01-14-11/38169102 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» лише на п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України не дають можливості ідентифікувати визначену вказаною нормою фактичну підставу для призначення документальної невиїзної перевірки ТОВ «КПП Центр», що суперечить положенням МК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.08.2018 (справа №808/2133/17).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 (справа №809/911/17), лише дотримання встановлених законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №П/811/849/17 (К/9901/11284/18).

У даному ж випадку, визначення суми грошових зобов`язань позивачу згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось за відсутності результатів митного контролю.

Більше того, імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна невиїзна перевірка, пройшов митне оформлення. Подані до митного оформлення МД були прийняті митним органом, а імпортований товар випущено у вільний обіг.

При цьому, якщо митні органи внесли товар до певного коду номенклатури та пропустили товар, то в подальшому вони не мали підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень у зв`язку з виявленням помилки у класифікації товарів.

Також, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно врахував, що відповідач при проведенні перевірки не витребовував жодних документів щодо спірних товарів, як-от технічної документації, і не проводив досліджень конкретного товару, а послався лише на подану товариством інформацію при здійсненні декларування.

Слід зазначити, що згідно матеріалів справи, відповідачем не було прийнято обов`язкового рішення щодо класифікації Товару для митних цілей, передбаченого ч. 7 ст. 69 МК України, за кодами товарних позицій , , 830820000, , .

Отже, відповідач діяв неправомірно донараховавши податкові зобов`язання без прийняття рішення про зміну коду, виключно на підставі акту документальної перевірки.

Згідно з правовою позицією, висловленою в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших аналогічних умовах.

Отже, відповідач прийняв рішення про донарахування податкових зобов`язань без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в комплексі, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Апелянтом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти, наведені позивачем.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5866/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді О. М. Довгополов
В. Я. Макарик
Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.