Справа № 810/2434/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2434/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області № 802/12 від 21.02.2018 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» ;

- зобов`язати ГУ ДФС Київській області здійснити відміну анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» , не змінюючи дату реєстрації ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» платником податку на додану вартість та не змінюючи індивідуальний податковий номер 94 , та відновити ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» статус платника податку на додану вартість з 1 серпня 2015 року;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України відновити ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» статус платника податку на додану вартість з 1 серпня 2015 року в службових інформаційних, інформаційно-телекомунікаційних системах (базах даних, Реєстрах тощо) органів ДФС не змінюючи дату реєстрації ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» платником податку на додану вартість та не змінюючи індивідуальний податковий номер 94 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.02.2018 №802/12 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» (ідентифікаційний код 39868935).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ Державної фіскальної служби у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник апелянта та Державної фіскальної служби України, апеляційну скаргу управління підтримав, просив відмовити в позовних вимогах у повному обсязі.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» (ідентифікаційний код 39868935, місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м.Вишневе, вул.Святошинська, буд.41, оф.10) 01.07.2015 зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 23.04.2018.

Відповідно до витягу з Реєстру платників податку на додану вартість №007 від 05.01.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» з 01.08.2015 зареєстровано платником податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2015 між ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому на той час перебувало на обліку товариство, та ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» було укладено договір про визнання електронних документів №270820151.

Відповідно до квитанцій №1 та №2 від 29.08.2015 вказаний договір був отриманий Державною фіскальною службою України.

21.02.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення №802/12 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС».

Підставою анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» стало встановлення факту неподання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з січня 2017 року по грудень 2017 року з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподаткування операцій 0 гривень.

Зазначено, що неподання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з січня 2017 року по грудень 2017 року підтверджується реєстром податкових декларації за 12 послідовних місяців від 11.01.2018 б/н.

У рішенні вказано, що датою анулювання реєстрації є 21.02.2018.

Головним управлінням ДФС у Київській області вказане рішення направлено на адресу позивача листом від 10.04.2018 №6860/10/10-36-12-01.

Вважаючи такі дії щодо анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість протиправними, а рішення про таке анулювання таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи спростовують висновки податкового органу щодо неподання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних місяців, а саме у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, що на думку суду свідчить про протиправність та необґрунтованість прийняття спірного рішення.

Апелянт в свою чергу вказує, що згідно даних Реєстру платників податку на додану вартість, дата реєстрації ТОВ «Астер Плюс» платником податку - 01.07.2015. Дані Реєстру податкових декларацій з податку на додану вартість свідчать про неподання Позивачем контролюючому органу декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців, за період січень 2017 року - грудень 2017 року включно.

В ході проведення аналізу показників податкової звітності з податку на вартість, Комісією по анулюванню свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ встановлено, що ТОВ «Астер Плюс» протягом 12 послідовних місяців не подає до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за період з січня 2017 року - грудень 2017 року включно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є, зокрема, будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття спірного рішення) встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Згідно із абз. 2 та абз. 3 п.184.2 ст.184 ПК України анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б"-"з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу. Анулювання такої реєстрації здійснюється на дату подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.

Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації (п.184.10 ст.184 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року №1130 затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість.

Відповідно до п.5.5 цього Положення анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" пункту 5.1 цього розділу). Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Відповідно до п.п.3 п.5.5 ст.5 Положення рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку);

Згідно із п.5.6 Положення за наявності зазначених підтверджуючих документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ. Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу. Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ вважається днем прийняття такого рішення.

З 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України» № 1621-VII від 31.07.2014 було введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість, про що було внесено відповідні зміни до статті 49 Податкового кодексу України, що в свою чергу, зумовило виникнення у платників податків обов`язку щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість виключно у електронній формі.

Згідно даних про реєстрацію договорів про визнання електронних документів дію договору №270820151 з ТОВ «АСТЕР ПЛЮС», який діяв з 27.08.2015, припинено 22.01.2018 у зв`язку із тим, що порушено вимоги ст.13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», а саме прострочено сертифікат директора. Цією ж датою було прийнято Заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №1013001. Станом на 11.07.2018 зазначений договір є чинним.

ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» було подано податкову звітність з ПДВ у період з 01.05.2016 по 30.04.2017 поштою.

Згідно з п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Згідно з п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.4 ст.49 Податкового кодексу України визначено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності з 01.01.2016, було доповнено пункт 49.4 ст.49 Податкового кодексу України третім абзацом.

Відповідно до абз.3-4 п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Пунктом 49.11 ст.49 Податкового кодексу України визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту першого розділу ІІ Інструкції №233 платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу криптографічного захисту інформації (ключ), керуючись цією Інструкцією та договором.

На момент виникнення правовідносин, для реалізації обов`язку передбаченого абзацом другим пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків повинен мати засіб криптографічного захисту інформації (ключ) та чинний договір, укладений з конкретним податковим органом, який здійснює адміністрування податку на додану вартість.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що платники податків вправі самостійно обирати один із зазначених способів подачі податкової декларації лише у тому випадку, якщо інше не передбачено нормами Податкового кодексу України. Враховуючи наявність імперативного обов`язку щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість виключно в електронному вигляді, єдиний виняток передбачено змістом абзацу третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, а саме припинення дії попереднього договору на період до моменту складення нового договору. При цьому відповідний договір повинен відповідати всім законодавчо визначеним, описаним вище вимогам.

Отже, наявність діючого договору про визнання електронних документів позбавляє платника податків можливості подавати податкову звітність з ПДВ у паперовому вигляді.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 (справа №810/1711/17).

Позивачем було подано до ДФС України на реєстрацію податкову накладну від 12.08.2016 №1 на суму 38100,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 6350,00 грн.), виписану ТОВ «Тайкун» (т.1, а.с.200).

Відповідно до квитанції №1 від 19.08.2016 вказана податкова накладна не була прийнята, з підстав наявності помилки, а саме: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів і електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку. Можливо, розірвано договір визнання електронної звітності».

30.11.2017 між Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області та ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» було укладено договір про визнання електронних документів №1013001 (т.1, а.с.223-225).

22.01.2018 ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» було подано до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області заяву про приєднання від 22.01.2018 №1 до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №1013001 (т.1, а.с.37).

Відповідно до квитанції №1 від 22.01.2018 вказана заява була отримана податковим органом, а відповідно до квитанції №2 від 22.01.2018 - документ був прийнятий (т.2, а.с.10).

Станом на 19.08.2016 договір про визнання електронних документів №270820151 від 27.08.2015, укладений між позивачем та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, був розірваний.

До договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №1013001 позивач приєднався 22.01.2018.

Як зауважує позивач, що не мав можливості подавати податкову звітність в електронній формі, оскільки відповідно до квитанції від 19.08.2016 подана ним електронна звітність не була прийнята. Так, у вказаній квитанції в графі «виявлені помилки» зазначено про можливе розірвання договору про визнання електронних документів від 27.08.2015 №270820151. Разом з тим, ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» не отримувало від податкового органу жодної інформації про розірвання вказаного договору.

Таким чином, у період з січня по грудень 2017 року у позивача був відсутній чинний договір про визнання електронних документів, що на думку суду, свідчить про наявність у позивача можливості подати податкову звітність з ПДВ за вказаний період у паперовому вигляді.

На підтвердження подання контролюючому органу податкових декларацій з ПДВ за період з січня по грудень 2017 року у паперовому вигляду додані до матеріалів справи копії податкових декларацій з ПДВ за період з січня по грудень 2017 року, фіскальні чеки та рекомендовані поштові відправлення з відмітками про отримання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві 07.07.2017, 01.10.2017, 13.11.2017, 18.12.2017 та Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 17.01.2018 відповідної поштової кореспонденції (т.1, а.с.130-162).

Позивачем долучено до матеріалів справи скрін-шоти з електронного кабінету ТОВ «АСТЕР ПЛЮС», про прийняття контролюючим органом податкової звітності з ПДВ за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2017 року

У 2017 році ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» перебувало на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, а з 01.01.2018 позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Облікова справа ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» направлена за основним місцем обліку у зв`язку зі зміною місцезнаходження листом від 15.01.2018 №1350/7/26-59-08-01-25.

У вказаному листі зазначено, що 09.10.2017 ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» надало поштою до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві (на паперових носіях) податкові декларації з податку на додану вартість за липень і серпень 2017 року, які складені з порушенням ст.48 Податкового кодексу України та не визнані як податкова звітність, про що підприємство повідомлено листом з повідомленням про вручення від 11.10.2017 №22935/10/25-59-08-05-17.

28.12.2017 ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» надало поштою до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві (на паперових носіях) податкові декларації з податку на додану вартість за липень і серпень 2017 року, які складені з порушенням ст.48 Податкового кодексу України та не визнані як податкова звітність, про що підприємство повідомлено листом з повідомленням про вручення від 29.12.2017 №30003/10/26-59-08-05-17.

З листа Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у Київській області «Про відмову у прийнятті податкової звітності» від 11.10.2017 №22935/10/26-59-08-05-17, убачається, що ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» 09.10.2017 було подано на паперових носіях податкові декларації з податку на додану вартість за липень, серпень та вересень 2017 року.

Контролюючий орган відмовив у прийнятті поданих позивачем поштою у паперовій формі податкових декларацій з ПДВ за липень і серпень 2017 року.

Позивачем було подано до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2017 року від 06.04.2017 з додатками до неї у паперовій формі.

Вказана податкова декларація 20.04.2017 була зареєстрована контролюючим органом за №, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію документу (т.2, а.с.42-47).

Позивачем було подано до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року від 04.07.2017 з додатками до неї у паперовій формі, яка 07.07.2017 була зареєстрована контролюючим органом за №, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію документу (т.2, а.с.49-52).

Також, податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 року від 04.07.2017 з додатками до неї у паперовій формі, яка 07.07.2017 була зареєстрована контролюючим органом за №, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію документу (т.2, а.с.53-56).

Позивачем було подано до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2017 року від 04.07.2017 з додатками до неї у паперовій формі та 07.07.2017 була зареєстрована контролюючим органом за №, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію документу (т.2, а.с.57-60).

Також ТОВ «АСТЕР ПЛЮС» було подано до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2017 року від 10.01.2018 з додатками до неї у паперовій формі, яка 17.01.2018 була зареєстрована контролюючим органом, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію документу (т.2, а.с.57-60).

Таким чином, позивач подавав до контролюючих органів податкові декларації з податку на додану вартість за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та грудень 2017 року.

Вказане спростовує доводи апелянта щодо неподання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних місяців, а саме у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, що на думку суду свідчить про протиправність та необґрунтованість прийняття спірного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕР ПЛЮС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2019