Справа № 702/152/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 702/152/19 Суддя (судді) першої інстанції: Діденко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП № 2 Уманського РВП Уманського ВП капітана поліції Пташника Віктора Васильовича, Головного управління національної поліції у Черкаській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Інспектора СРПП №2 Уманського РВП Уманського ВП капітана поліції Пташника Віктора Васильовича, Головного управління національної поліції у Черкаській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 071414 від 21.10.2018 та про встановлення відсутності компетенції інструктора ДАІ м. Умань по складанню протоколу серії № ДП18 про адміністративне правопорушення від 21.10.2018.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.05.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, позаяк позивач не визнавала допущення порушень Правил дорожнього руху, а наявність підпису в спірній постанові, суд першої інстанції необґрунтовано визнав доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Апелянт в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представник відповідачів до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 071414 від 21.10.2018, ОСОБА_1 21.10.2018 о 12 год. 20 хв. на автомобілі Citroen Jumpy реєстраційний номер НОМЕР_1 на 539 км. автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка с. Паланка не виконала вимоги дорожньої розмітки 1.1 «суцільна лінія», здійснила обгін на пішохідному переході, чим порушила п. 14.6 «б» Правил дорожнього руху, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В результаті викладеного, відповідачем було винесено спірну постанову стосовно ОСОБА_1 та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про правомірність дій відповідача, оскільки після зупинки автомобіля позивача та пояснення причини зупинки, позивачем не спростовувалось факту порушення правил обгону, а відповідач діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства та з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі статтею 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ст.ст. 73 - 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів вказує на те, що в матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, на якому зафіксовано розмову позивачки та її пасажира з представником патрульної поліції, під час якої відповідач здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України та у встановленому порядку підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції, дослідивши зазначений відеозапис не зміг встановити факт порушення позивачкою Правил дорожнього руху, а саме здійснення обгону на пішохідному переході, позаяк на відеозаписі зафіксовано автомобіль позивачки після зупинки працівниками патрульної поліції.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта стосовно того, що перебування автомобіля позивачки на іноземній реєстрації стало основною причиною зупинки, оскільки підстава притягнення позивачки до адміністративної відповідальності (порушення правил обгону) жодним чином не співвідноситься з фактом перебування її транспортного засобу на іноземній реєстрації.

Апеляційна скарга містить обґрунтування того, що при ознайомленні з оскаржуваною постановою, позивачем встановлено, що в графі «Копію постанови мною отримано» проставлений підпис, який виконано не позивачем, позаяк вказаний документ нею не підписувався.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції при дослідженні зазначеної постанови, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.4), встановлено, що в зазначеній графі відсутні будь-які підписи, та міститься лише умовне позначення про місце проставлення підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, що спростовує відповідні посилання апелянта.

Крім того, із оскаржуваного рішення суду не вбачається, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог, врахувавши наявність такого підпису.

В контексті викладеного, вбачається безпідставним та необґрунтованим клопотання апелянта щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення чи залишений підпис у постанові № 071414 від 21.10.2018 позивачем чи іншою особою.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах даного спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає протиправними дії відповідача при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 071414 від 21.10.2018, що є підставою для задоволення позову в частині.

Стосовно позовних вимог про встановлення відсутності компетенції інструктора ДАІ м. Умань по складанню протоколу серії № ДП18 про адміністративне правопорушення від 21.10.2018, колегія суддів зазначає, що такі вимоги необґрунтовані позивачем з посиланням на норми матеріального або процесуального права, а також незрозумілим є зазначення посади особи та відповідного органу несення служби, відсутність компетенції якої позивач просить встановити. А відтак, зазначені вимоги є невмотивованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, та те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню частково.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.05.2019 скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 071414 від 21.10.2018, складену інспектором ГШР № 2 Уманського РВП Уманського ВП капітаном поліції Пташником Віктором Васильовичем стосовно ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук