Справа № 500/1056/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1056/19

19 червня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сойки Г.Є.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить:

визнати протиправною відмову Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 19 лютого 2019 року №2678/05 в переведенні ОСОБА_1 , державного службовця зі стажем державної служби більше 20 років, за період яких були присвоєні персональні спеціальні звання і ранги, згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 819/160/18, з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу»;

зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії державного службовця з 29 січня 2019 року, на основі поданих довідок про складові заробітної плати Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року за № 40/10/19-00-05-33 на суму 7200 грн 00 коп. та № 41/10/19-00-05-33 на суму 7753 грн 17 коп., всього на загальну суму 14953 грн 17 коп.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 819/160/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести ОСОБА_1 з 27 жовтня 2017 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058- IV (далі Закон № 1058-IV) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ). Відповідачем рішення суду не виконане.

29 січня 2019 року позивач повторно звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та подав відповідні документи, у тому числі довідки про складові заробітної плати Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року за № 40/10/19-00-05-33 та № 41/10/19-00-05-33. Листом від 19 лютого 2019 року відповідач відмовив у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. Таку відмову ОСОБА_1 вважає протиправною з огляду на наявність судового рішення, яким підтверджено його право на переведення на інший вид пенсії.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

22 травня 2019 року до суду від Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області надійшов відзив на позов (а.с.43-45). Відповідач у відзиві на позов його заперечує, посилаючись на те, що посадовим особам контролюючих (податкових) органів відповідно до спеціального законодавства присвоюються спеціальні звання і періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Враховуючи вказане, період роботи позивача з 01 липня 1990 року по 03 серпня 2015 року в органах податкової служби не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки у цей період позивачу виплачувалась надбавка за персональне звання, а не за ранг державного службовця.

Оскільки станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 не займав посади державної служби, а стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, становить 1 рік 04 місяці 17 днів, то право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у позивача відсутнє. З наведених вище підстав відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

24 травня 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 819/160/18, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби період роботи позивача з 01 липня 1990 року по 03 серпня 2015 року, підтверджено наявність у позивача необхідного 20-річного стажу роботи на державній службі та наявність підстав для переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (а.с.48-51).

Представник відповідача 27 травня 2019 року подав до суду заперечення, виклавши обставини аналогічні тим, що й у відзиві на позов. Додатково зазначив, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14 вересня 2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» визначено Порядок обчислення заробітної плати для розрахунку пенсії (далі Порядок № 622) відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі Закон №889-VIII). Врахування надбавки за спеціальне звання, компенсації за невикористану відпустку вказаним Порядком № 622 не передбачено, а тому довідки про складову заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області позивачу, не відповідають вимогам цього Порядку. З наведених вище підстав відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.53-55).

10 червня 2019 року від позивача надійшли до суду додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що оскільки судовим рішенням у попередній адміністративній справі вирішувалось лише питання щодо наявності у ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби для переведення на інший вид пенсії, без дослідження довідок про складові заробітної плати, на підставі яких проводиться розрахунок пенсії, то відповідач відмовився виконувати рішення суду. Це стало підставою для повторного звернення до органів пенсійного фонду з новими довідками та в подальшому, після отримання відмови відповідача у переведенні на інший вид пенсії за новими довідками, звернення до суду з цим позовом (а.с.62-65). Тож позивач просив не брати до уваги та не розглядати питання щодо переведення його на пенсію саме з 27 жовтня 2017 року за судовим рішенням у попередній справі, а перевести з 29 січня 2019 року з моменту звернення до відповідача з новими довідками про складові заробітної плати. З аналогічною заявою 13 червня 2019 року позивач звернувся до відповідача, копію додав до матеріалів адміністративної справи (а.с.85).

У судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги, з мотивів, наведених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

У судових засіданнях представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні.

Розгляд справи, враховуючи обґрунтування позовних вимог і необхідність з`ясування обставин у справі, які потребували усних пояснень сторін, обсяг і характер доказів, які необхідно було зібрати у справі, значення справи для позивача, здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що з 03 липня 2015 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (а.с.73).

ОСОБА_1 27 жовтня 2017 року звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із письмовою заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідач відмовив позивачу у переведенні його на інший вид пенсії, оскільки підтверджений пенсійним фондом стаж державної служби не давав права на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Позивачу не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, період роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 01 липня 1990 року по 03 серпня 2015 року. Відмова Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у зарахуванні цього стажу мотивована тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Таку відмову ОСОБА_1 оскаржив до суду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 819/160/18, що залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, позов задоволено частково, відмову Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця, викладену у листі від 04 січня 2018 року №177/05, визнано протиправною, зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити переведення з 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. В задоволенні позовних вимог щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця згідно з оновленими довідками Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Тернопільській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25 січня 2018 року №13/10/19-18-05-32 та №14/10/19-18-05-32 відмовлено (а.с.19-22). Відмова в цій частині позову мотивована судом тим, що такі довідки не подавалися ОСОБА_1 на момент звернення до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 27 жовтня 2017 року.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/160/18 від 11 квітня 2018 року, що набрало законної сили, станом на 19 червня 2019 року Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області не виконано, ОСОБА_1 не переведений з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому позивач неодноразово звертався до органів пенсійного фонду із заявами про виконання рішення суду у справі № 819/160/18 від 11 квітня 2018 року. Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області пояснювало невиконання судового рішення тим, що в рішенні суду не визначено, на підставі яких довідок про складові заробітної плати слід призначати пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, які суми враховувати (лист Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 02 січня 2019 року(а.с.17), лист Пенсійного фонду України від 12 квітня 2019 року (а.с.71)).

У зв`язку із цим позивач 29 січня 2019 року звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із новою заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (а.с.46). До заяви про призначення/перерахунок пенсії додав копію паспорта, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку, довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року №40/10/19-00-05-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на суму 7200 грн та № 41/10/19-00-05-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, на суму 7753 грн 17 коп. (а.с.11-13).

Відповідач листом 19 лютого 2019 року № 2678/05 відмовив ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки підтверджений стаж державної служби становить 1 рік 04 місяці 17 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Позивачу не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби Тернопільської області з 01 липня 1990 року по 03 серпня 2015 року. Відмова Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у зарахуванні цього стажу мотивована тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Крім того, вказано, що довідки про складову заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, не відповідають нормам передбаченим Порядком № 622. Врахування надбавки за спеціальне звання, компенсації за невикористану відпустку Порядком № 622 не передбачено (а.с.15-16).

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 819/160/18, що залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, підтверджено наявність у позивача необхідного 20 річного стажу роботи на державній службі та наявність підстав для переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, враховано у стаж роботи на посадах державної служби період роботи позивача з 01 липня 1990 року по 03 серпня 2015 року.

У відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отож, обставини щодо наявності у позивача права на переведення його на інший вид пенсії - пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII не потребують доказування, оскільки вже встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

У цій справі предметом доказування є обставини щодо наявності підстав для врахування чи не врахування при переведенні позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII довідок про складові заробітної плати, виданих 28 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Тернопільській області № 40/10/19-00-05-33 та № 41/10/19-00-05-33.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723 XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку №622 призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Суд вважає доводи відповідача про неможливість врахування довідок про складові заробітної плати, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року, через їх невідповідність нормам Порядку №622 безпідставними з огляду на наступне.

На момент звернення позивача з заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (29 січня 2019 року), вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за № 180/30048.

Судом встановлено, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) Головного управління ДФС у Тернопільській області, яке є правонаступником Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (останнє місце роботи позивача на державній службі) (а.с.82), від 28 січня 2019 року за №40/10/19-00-05-33 видана за прирівняною посадою старший державний ревізор інспектор Головного управління ДФС у Тернопільській області на січень 2019 року (а.с.12).

Довідка складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за звання (Радник податкової та митної справи ІІ рангу), надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.12).

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, зазначення у спірній довідці надбавки за звання, прирівнявши її до такої складової заробітної плати як надбавка за ранг, є правомірним і має бути враховане відповідачем при обчисленні розміру пенсії з огляду на наступне.

Поставною Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» від 20 квітня 2016 року №306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів (додаток 6).

Відповідно до змісту цього додатку 6 спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІ рангу служби прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Оскільки в органах державної податкової служби присвоюються спеціальні звання і таке спеціального звання прирівнюється до відповідного рангу державного службовця, то відповідно й виплата надбавки за звання, на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, має враховуватися як складова заробітної плати, що прирівнюється до надбавки за ранг державного службовця .

Довідка Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року №41/10/19-00-05-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить дані про розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за грудень 2018 року.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.13).

Щодо доводів відповідача про неможливість врахування такої довідки через відображення у ній сум компенсації за невикористану відпустку, то таке не відповідає дійсності. Як зазначено вище, така довідка містить лише середні розміри премії та інших виплат (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць).

Таким чином, суд приходить до висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон № 1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, а тому, є всі підстави для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. Позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII підлягають до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» 29 січня 2019 року, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії. При цьому суд враховує, що станом ні на 29 січня 2019 року, ні на дату розгляду справи у суді пенсія позивачу за рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі №819/160/18 не призначена, і позивач відмовився від виконання такого рішення суду.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, - починаючи з 29 січня 2019 року (тобто з дати звернення із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії), виходячи з складових розміру заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної плати Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року за № 40/10/19-00-05-33 на суму 7200,00 грн та № 41/10/19-00-05-33 на суму 7753,17 грн. (у розмірі 60 відсотків).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій та рішень.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі тієї суми, яку належало сплатити за подання позову немайнового характеру, 768,40 грн , переказ коштів підтверджується квитанціями від 07 травня 2019 року № 0.0..1, №0.0..1(а.с.4).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, місто Тернопіль, вулиця Руська, 17, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 19 лютого 2019 року №2678/05 в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, місто Тернопіль, вулиця Руська, 17, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 29 січня 2019 року, виходячи з складових розміру заробітної плати, зазначених у довідках про складові заробітної плати Головного управління ДФС у Тернопільській області від 28 січня 2019 року за № 40/10/19-00-05-33 на суму 7200,00 грн та № 41/10/19-00-05-33 на суму 7753,17 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, місто Тернопіль, вулиця Руська, 17, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок, сплачений відповідно до квитанцій від 07 травня 2019 року № 0.0..1, № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2019 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Чепенюк О.В.