Справа № 540/710/19
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
21 червня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/710/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Попова В.Ф.,
секретаря: Мельниченко В.В.,
представника відповідача - Діденко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивачів щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
Розгляд заяви було призначено на 20.06.2019 року.
Позивачі не з`явились у судове засідання, про час та дату розгляду заяви були повідомлені належним чином. Заяв не надходило.
У судове засідання з`явилась представник відповідача, проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечувала, зазначила, що розмір цих витрат є необґрунтованим, у задоволенні заяви просила відмовити.
Вирішуючи питання по суті заяви, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на наступне.
30.05.2019 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі, питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не розглядалось.
Крім того в матеріалах справи знаходяться наступні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу:
- договори про надання правової допомоги;
- розрахунки витрат до вищевказаних договорів.
Статтею 134 КАС України врегульовано які витрати необхідно пов`язувати з правничою допомогою адвоката, визначення їх розміру, наявність яких обставин та які докази необхідно враховувати.
Відповідно до ч. 5 зазначеної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Отже, в матеріалах справи наявні докази про витрати на правничу допомогу позивачем ОСОБА_2 , однак розмір цих витрат є необґрунтованим з огляду на наступне.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Водночас, у самому тексті договору відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі інших двосторонніх документів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи заперечення іншої сторони, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми спірних витрат, що підлягає стягненню суд керувався розрахунком до договору, відповідно до якого:
- за аналіз законодавства України, усну консультацію з метою визначення правової позиції, підготовка відзиву та витрати часу на подання документів до канцелярії суду - 6000 грн (6 год.);
- участь у судовому засіданні - 1500 грн (1,5 год.).
Враховуючи, що ці витрати не були узгоджені між сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, суд дійшов висновку про часткове задоволення таких витрат на суму 3000 грн, з яких участь адвоката у судовому засіданні (до 1,5 години) - 1500 грн; підготовка документів та подача їх до канцелярії суду - 1500 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь другого позивача ОСОБА_1 , відсутні підстави для задоволення такої вимоги, адже суду не надано доказів того, що вона дійсно понесла ці витрати, в матеріалах справи наявна лише квитанція про оплату адвокатських послуг позивачем ОСОБА_2 .
Керуючись статтями 242- 246, 250, 252, 255 КАС України, суд,
Заяву позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 червня 2019 року.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 102070000