Справа № 826/24422/15
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Керамхол» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №209000011/2015/200178/1 від 30 вересня 2015 року про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації від 30 вересня 2015 року №209140000/2015/00628.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС №209000011/2015/200178/1 від 30 вересня 2015 року про коригування митної вартості товару, визнано протиправним та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації від 30 вересня 2015 року №209140000/2015/00628.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 лютого 2016 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі №826/24422/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вимоги апеляційної скарги Львівської митниці ДФС обґрунтовані тим, що до митного оформлення не було надано всіх документів, що підтверджують митну вартість, а саме проформи-інвойси, платіжні документи, передбачені зовнішньоекономічним контрактом замовлення, а подана декларантом довідка про транспортні витрати викликає сумнів, оскільки не зрозуміло чому при більшій відстані з місця відправлення товару до кордону України вартість перевезення є нижчою ніж вартість від кордону до м.Києва, я зв`язку з чим митним органом було виставлено вимогу про надання додаткових документів та в подальшому правомірно прийнято оскаржувані рішення.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що позивачем для здійснення митного оформлення імпортованого товару було подано всі необхідні документи, які підтверджують митну вартість ввезеного на митну територію України товару, однак відповідач витребував додаткові документи без наявності у нього обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів, у зв`язку з чим визначення митної вартості імпортованого товару за резервним методом було здійснено митним органом необґрунтовано.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та компанією Poltag1it S.A. (Polska) укладено контракт №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року (а.с.24), згідно умов якого продавець продає, а покупець купує продукти та товари продавця: керамічні плитки і декори, стенди (п.1 §1 контракту). Кількість, асортимент та вартість кожної поставки товару зазначаються у відповідних інвойсах (п.2 §1 контракту). Умови оплати: відстрочка на 90 днів з моменту відвантаження товару і видачі інвойсу (п.4 §2 контракту). Оплату вартості придбаного товару здійснює покупець у строк, що не перевищує 90 днів з моменту видачі інвойсу, шляхом перерахування суми поставленого товару в окремій партії в євро (п.6 §2 контракту). Ціна товару визначена у відповідних інвойсах і сформована на умовах FCA Інкотермс 2010 (п.1 §4 контракту).

Для митного оформлення товару декларантом подано до оформлення митну декларацію від 24 вересня 2015 року №209140000/2015/031482 з визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною контракту, до якої додано: акт огляду №209140000/2015/031 від 24 вересня 2015 року, CMR №А089669 від 22 вересня 2015 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №148 від 23 вересня 2015 року, довідку про транспортні витрати від 23 вересня 2015 року, прайс-лист виробника від 19 січня 2015 року, інвойси від 22 вересня 2015 року №ZK201510375 та №ZK201510377, пакувальний лист від 22 вересня 2015 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року та додаткові угоди до нього, договір про надання послуг митного брокера №28/04-Б від 15 травня 2014 року, договір (контракт) про перевезення №К-103 від 21 вересня 2015 року, сертифікат відповідності №UA.020.0015562-15 від 31 березня 2015 року, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролю товару №2730 від 22 вересня 2015 року, сертифікат про походження товару загальної форми №PL/MF/AK 0613613 від 22 вересня 2015 року, копію митної декларації країни відправлення №15PL454010E0129520 від 22 вересня 2015 року.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 30 вересня 2015 року №209000011/2015/200178/1 (а.с.16), в графі 33 якого зазначено обставини прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема, митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2, 3 ст.53 МК України. Відповідно до п.4.1 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В експортній декларації №15РL454010Е0129520 від 22 вересня 2015 року під кодом №325 вказані рахунки-проформи, які подавались до митного оформлення в країні відправлення. Відповідно до п.9 ч.4 контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року проформа інвойс налається у випадку попередньої оплати за товар. Однак, на проформа-інвойс, ні платіжні документи не були подані до митного оформлення за МД№209140000/2015/031482. Згідно п.5 ч.4 контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року поставка кожної партії здійснюється на основі замовлення, яке відсутнє і не подане до митного оформлення. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) бухгалтерська документація (видаткові накладні). Додаткові документи надано, а саме: 1) висновок ТПП №19-09/1551 від 28 вересня 2015 року, в якому експерт використовує занижений коефіцієнт К1, без належного обґрунтування його значення; видаткові накладні від 10 лютого 2015 року та від 16 квітня 2015 року, що є неактуальними на момент митного оформлення станом на 30 вересня 2015 року; 3) прайс-лист виробника товарів на 2015 рік, ціни в якому відрізняються на 76% від цін вказаних в інвойсах №ZK201510375 та №ZK201510377 від 22 вересня 2015 року, які подані до митного оформлення. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України, та методу 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України), з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №100260001/2015/147643 від 28 вересня 2015 року.

За результатами перевірки митної декларації, на підставі рішення про коригування митної вартості товарів видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2015/00628 (а.с.18).

Вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про необґрунтованість висновку митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) та неправомірність застосування резервного методу, оскільки не надання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), яким врегульовано відносини, пов`язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію..

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу..

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, в тому числі, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання митної декларації від 24 вересня 2015 року №209140000/2015/031482 позивачем до митного органу було подано відповідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, однак митний орган дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд, скасовуючи ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у даній справі, зазначив, що судом апеляційної інстанції, зокрема, не було досліджено наведених апелянтом мотивів, якими він обґрунтовує правомірність оскаржуваних рішень, а саме: - до митного оформлення надано копію експертної декларації №15РL454010Е0129520, де серед поданих документів значаться рахунки-проформи за номерами ZК201510375, ZК201510377 на підставі яких товар було оформлено у режимі експорту. Відповідно до пункту 9 параграфу 4 контракту №DЕ/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року, проформа-інвойс є підставою для передоплати товару. Однак, ні проформи-інвойси, ні платіжні документи до митного оформлення не подавались; - відповідно до пункту 5 параграфу 4 контракту №DЕ/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року поставка кожної партії товару відбувається на підставі замовлення, яке не подавалось до митного оформлення; - довідка про транспортні витрати від 23 вересня 2015 року №2309 видана ФОП Бундз А.С., проте, відповідно до міжнародної автомобільної накладної - CMR №089669 від 22 вересня 2015 року перевізником, який здійснював перевезення вантажу є ТОВ «ТЕК «Рівнеукртранс». Крім того, відповідно до наданої довідки про транспортні витрати, сума транспортних витрат з Piechowice (Польща) до державного кордону України становить 8000,00 грн. (відстань 700 км), а від кордону України п/п Рава-Руська до м.Києва 12000,00 грн. (відстань 600 км). Таким чином, незрозуміло чому при більшій відстані з місця відправлення товару до кордону України вартість перевезення є нижчою ніж вартість від кордону до м.Києва.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З рішення про коригування митної вартості від 30 вересня 2015 року №209000011/2015/200178/1 (а.с.16) вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору у зв`язку з тим, що в поданій декларантом копії експортної декларації країни відправлення №15РL454010Е0129520 від 22 вересня 2015 року під кодом №325 зазначено рахунки-проформи №ZK201510375 та № ZK201510377 , що на думку митного органу є свідченням здійснення попередньої оплати імпортованого товару, однак до митного оформлення декларантом не було подано вказаних рахунків-проформ та не надано платіжних документів щодо проведення попередньої оплати та позивачем не подано до митного оформлення передбаченого п.5 ч.4 контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року замовлення, на підставі якого здійснюється поставка кожної партії товару.

Колегія суддів звертає увагу, що в експортній декларації країни відправлення №15РL454010Е0129520 від 22 вересня 2015 року (а.с.38) міститься інформація про документи з номерами №ZK201510375 та №ZK201510377, в той же час, в ній відсутні будь-які згадки, що зазначені документи є рахунками-проформами, а тому відповідні твердження відповідача є безпідставними.

Натомість в матеріалах справи наявні копії інвойсів від 22 вересня 2015 року №ZK201510375 (а.с.31) та №ZK201510377 (а.с.32), які були подані позивачем до митного органу разом із митною декларацією від 24 вересня 2015 року №209140000/2015/031482, що відображено як в рішенні про коригування митної вартості від 30 вересня 2015 року №209000011/2015/200178/1 (а.с.16) так і в картці відмови у прийнятті митної декларації від 30 вересня 2015 року №209140000/2015/00628 (а.с.18).

Крім того, за умовами контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року чітко визначено умови платежу, за якими покупцю надається відстрочка на 90 днів з моменту відвантаження товару та виставлення інвойсу.

Таким чином, беручи до уваги, що інвойси №ZK201510375 та №ZK201510377 були виставлені 22 вересня 2015 року, станом на момент митного оформлення імпортованого позивачем товару строк його оплати ще на настав, а тому висновки митного органу щодо необхідності подання позивачем до митної декларації рахунків-проформ №ZK201510375 та №ZK201510377 і платіжних документів є необґрунтованими.

Крім того, передбачене п.5 §4 контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року замовлення не є визначеним ст.53 МК України документом, який підтверджує митну вартість товарів, оскільки за умовами наведеного контракту в такому замовленні зазначається строк прийому товару, його кількість та асортимент без зазначення ціни. Натомість ціна товару визначається в інвойсах, що були подані до митної декларації при здійсненні митного оформлення. А тому посилання відповідача на не подання декларантом до митного оформлення відповідних замовлень є безпідставним.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України, встановлює, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені митним органом в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 30 вересня 2015 року №209000011/2015/200178/1 обставини жодним чином не вплинули на формування ціни товару та не змінило митну вартість товару, яка підлягала сплаті позивачем із відстрочкою на 90 днів.

Не подання позивачем до митного оформлення передбачених п.5 §4 контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року замовлень, а також відсутність рахунків-проформ та платіжних документів про здійснення попередньої оплати жодним чином не впливають на ціну імпортованого товару та не свідчать про наявність розбіжностей в числових значеннях ціни товару.

Суд зазначає, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул та якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості, а тому посилання митного органу на неналежно оформлення поданого декларантом прайс-листа, як на підставу для неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), є безпідставним. Крім того, поданий декларантом прас-лист на 2015 рік (а.с.44) передбачає ціну на товар, що поставляється за умовами EXW (Piechowice), в той час, як за умовами контракту №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року поставка товару покупцю здійснювалась на умовах FCA Інкотермс 2010, а тому зазначений прайс-лист не може застосовуватись при вирішенні питання щодо встановлення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Поданими позивачем до митного оформлення документами в повному обсязі підтверджується заявлена митна вартість товару, а саме: інвойсами від 22 вересня 2015 року №ZK201510375 (а.с.31) та №ZK201510377 (а.с.32), копією експортної декларації країни відправлення №15РL454010Е0129520 від 22 вересня 2015 року (а.с.38), довідкою про вартість перевезення №2309 від 23 вересня 2015 року (а.с.43), розрахунком значення вартості товару від 28 вересня 2015 року №19-09/1551 (а.с.53), здійсненим Львівською торгово-промисловою палатою, за результатами здійснення якого вартість товару на кордоні України за інвойсами від 22 вересня 2015 року №ZK201510375 та №ZK201510377, що постачається згідно з контрактом №DE/01/08/2011 від 17 серпня 2011 року, станом на дату оцінки може складати вартість фактичної угоди у відповідності до контрактної документації.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування експертом відділу оцінки майна Львівської торгово-промислової палати Фурдичком Р.М. відповідного коефіцієнту не може мати наслідком неможливість визнання заявленої позивачем митної вартості розрахованої за основним методом - за ціною контракту, оскільки наведена обставина не свідчить про наявність розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Також колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта щодо неналежності довідки про вартість перевезення імпортованого товару №2309 від 23 вересня 2015 року (а.с.43), оскільки наведене не було покладено в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 30 вересня 2015 року №209000011/2015/200178/1, в графі 33 якого не міститься жодної згадки про наявність у митного органу сумнівів щодо такої довідки.

Зазначення в CMR №089669 від 22 вересня 2015 року (а.с.40) перевізником, який здійснював перевезення вантажу ТОВ «ТЕК «Рівнеукртранс», в той час, як разовий договір-заявка №К-103 від 21 вересня 2015 року на транспортно-експедиційні послуги (а.с.41) укладено позивачем з ФОП Бундз А.С., яким видано довідку про вартість перевезення імпортованого товару №2309 від 23 вересня 2015 року (а.с.43), жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки умовами вказаного договору передбачено право виконавця залучати третіх осіб для виконання свої зобов`язань.

Крім того, різниця у транспортних витратах при перевезенні товару з Piechowice (Польща) до державного кордону України та від кордону України п/п Рава-Руська до м.Києва може бути наслідком багатьох факторів, в тому числі ціни на паливо, стан дорожнього покриття, наявність або відсутність платних автомобільних доріг по маршруту, однак наведене питання не досліджувалось відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення та посилання апелянта на сумнівність поданої позивачем довідки є безпідставним та відхиляється судом.

Доказів наявності у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів матеріали справи не містять, а подані ним до відповідача документи в повній мірі підтверджують відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за імпортований товар.

Таким чином, у відповідності до ст.58 МК України позивач визначив митну вартість експортованого товару, виходячи з вартості ввезеного товару, яка підлягає сплаті за товар, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України. Наявність у відповідача інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У відповідності до ч.2 ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на сумнівність довідки про вартість перевезення імпортованого товару №2309 від 23 вересня 2015 року (а.с.43), оскільки наведена обставина не була покладена в основу оскаржуваних позивачем рішень.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 30 вересня 2015 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2015/00628 прийняті відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушують права позивача, як суб`єкта декларування, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма