Справа № 502/1072/19
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/1072/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Урсул Г.К.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП

капрала Андреевої Юлії Сергіївни

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала Андреевої Юлії Сергіївни про скасування постанови про адміністративне стягнення.

В позовній заяві та судовому засіданні позивач вказав, що 21.05.2019 року поліцейським роти з обслуговування в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капралом, Андреевою Юлією Сергіївною, було винесено постанову серії НК № 612971 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1020 гривень. Відповідно до постанови, позивач о 15 годині 00 хвилин, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожньою розміткою 1.30 «Водій з інвалідністю», дорожнім знаком 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» у м. Ізмаїл по проспекту Суворова, 69, чим порушив вимоги п.8.4 г ПДР. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову вважає незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та просить її скасувати за таких підстав: 21 травня 2019 року, він рухався в транспортному засобі Мазда СХ-5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку по просп. Суворова, 69, біля дитячої поліклініки. До його автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції Андреева Юлія Сергіївна та вимагала пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказала, що він нібито порушив вимогу дорожньої розмітки, зупинившись на місці, яке позначено дорожньою розмітку 1.30, дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17. Дорожня розмітка, на яку нібито зупинився позивач, на той момент не була взагалі помітна та не відповідала вимогам ДСТУ 2587-2010 Розмітка дорожня, а саме коефіцієнт яскравості та світлоповертання цієї розмітки був значно менший ніж 60 відсотків, а також на даній ділянці були проведені ремонтні роботи, тому половина цієї розмітки була відсутня, так як був укладений новий асфальт, а друга частина на старому асфальті містами була повністю затерта та її було не видно, що не надало позивачу змогу ідентифікувати її як дорожню розмітку 1.30. Позивач зазначає, що відповідно до пункту 8.5-г Правил дорожнього руху, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, встановлюються відповідні за змістом дорожні знаки. Позивачу було дуже важко побачити зазначену розмітку, та, керуючись вимогами ПДР, звертав увагу саме на знак. Дорожній знак 5.38 з додатковою табличкою 7.17 був встановлений на сусідню зправа від місця на яке він зупинився, тому здійснив зупинку на дане місце. Таким чином, позивач вважає, що виконав всі вимоги ПДР.

Також, позивач зазначає, що співробітник поліції, підійшовши до автомобілю, висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що він порушив вимогу дорожньої розмітки 1.30, здійснивши зупинку на дане місце. Позивач пред`явив інспектору водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Переглянувши документи, інспектор пішов до свого службового транспорту, та через деякий час повернувся з бланком постанови, який був вже частково заповнений, та повідомив, що буде складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП. Позивач наполягав на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив та знов пішов далі заповнювати постанову до свого службового автомобілю. Таким чином, висловлюючи звинувачення у його бік інспектор Андреева Юлія Сергіївна одразу винесла постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Позивач вважає, що своїми діями, Андреева Юлія Сергіївна грубо порушила вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так і ст. 59, 63 Конституції України. На підставі викладеного позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача при винесенні відповідної постанови та скасувати її.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду заперечень не надіслав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштове повідомлення. З огляду на приписи ч. 3 ст. 268 КАС України його неприбуття не перешкоджає розгляду справи

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №612971 від 21.05.2019 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Ізмаїл, проспект Суворова, 69, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожньою розміткою 1.30, дорожнім знаком 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», чим порушив п.8.4 г Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Позивачем, в обґрунтування позовних вимог, долучені до матеріалів справи докази фото- та відео фіксації місця стоянки його автомобіля, з яких вбачається, що позивач вибрав місце стоянки свого автомобіля в спеціально відведеному місці для транспортних засобів, з розміщенням дорожнього знаку 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличною 7.17 «особи з інвалідністю», дорожня розмітка на місці, якому він зупинився, практично не помітна, оскільки поверх неї нанесено новий шар дорожнього покриття, та вона застелена шаром сміття з суцвіття дерев.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

По суті зафіксованих в оскаржуваній постанові правопорушення суд звертає увагу на таке.

Частиною п`ятою ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Згідно п.8.1, 8.2 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Знак 5.38 застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Табличка до дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю», означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Як вбачається з п. 34.1 Правил дорожнього руху, горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Відповідно до пункту 8.4 «ґ» розділу 8 ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п. 8.5 та 8.5.1 розділу 8 ПДР України дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до вимог п. 5.1, 5.3.1 Розділу та п.7.2.1, 7.2.19 розділу 7 ДСТУ 2587:2010 розмітка на автомобільній дорозі має відповідати вимогам цього стандарту і виготовляти її потрібно згідно з технічними умовами, погодженими та затвердженими в установленому порядку. Геометричні розміри елементів розмітки мають відповідати розмірам, наведеним у таблицях 1, 2 та в додатку А. Основне призначення розмітки - забезпечення візуальної орієнтації учасників дорожнього руху у разі вибору траєкторії, напрямку і режимів руху в різних дорожніх умовах. Розмітка повинна бути видима як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. Розмітку за номером 1.1 застосовують для позначення місць для стоянки ДТЗ, майданчиків для паркування. Розмітки за номерами 1.25-1.28 застосовують для позначення (дублювання) зображення дорожніх знаків на покритті дороги для підвищення безпеки руху за рахунок покращення їх зорового сприйняття, а розмітки 1.29 та 1.30 - для позначення доріжки для велосипедистів та місця стоянки ДТЗ, які перевозять інвалідів.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

За вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки з відповідних положень законодавства вбачається, що знак 5.38 застосовується для позначення конкретних місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, а додаткова табличка 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», враховуючи те, що відповідно до розмітки 1.1 в цьому місці визначено загалом три місця для стоянки транспортних засобів та відсутня чітка, відповідна нормам ДСТУ 2587:2010, розмітка 1.30, яка повинна уточнювати вимоги зазначеного знаку, що вбачається з досліджених доказів та не спростовано в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не врахував відповідні обставини у зв`язку з чим неправомірно наклав адміністративне стягнення на позивача за відсутності порушення правил дорожнього руху.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість адміністративного позову, у зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. ст. 286 КАС України рішення відповідача-суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На підставі ч. 5 ст. 122 КУпАП, керуючись ст. ст. 6, 7, 77, 242-246, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала Андреевої Юлії Сергіївни про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала Андреевої Юлії Сергіївни серії НК № 612971 від 21.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников