Справа № 826/7320/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7320/17
УХВАЛА

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Насіров Р.М., Лещенко О.В.

від відповідача: Молчанова Н.К.

від апелянта 1 НАБУ: Ярчак І.С.

від апелянта 2 ПАТ «Укргазвидобування»: Хлопузян Р.Д., Собко О.В.

від апелянта 3 САП ГПУ: Семак І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги Національного антикорупційного бюро України, Державної фіскальної служби України, Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про встановлення наявності та відсутності повноважень суб`єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної фіскальної служби України відповідно до змісту якого просив суд:

- встановити наявність у Голови Державної фіскальної служби України повноважень на прийняття рішень про розстрочення та/або відстрочення грошового зобов`язання та/або податкового боргу без обмежень у сумі та в межах одного бюджетного року;

- встановити відсутність повноважень у Голови Державної фіскальної служби України на здійснення аналізу фінансового стану платника податку, який звернувся із заявою про розстрочення та/або відстрочення грошового зобов`язання та/або податкового боргу при прийнятті рішення про таке розстрочення та/або відстрочення;

- встановити відсутність повноважень Голови Державної фіскальної служби України приймати рішення про відмову в розстроченні та/або відстроченні грошового зобов`язання та/або податкового боргу за наявності висновку територіального органу Державної фіскальної служби про можливість розстрочення та/або відстрочення грошового зобов`язання платника податку та/або податкового боргу та заяви платника податку про їх розстрочення та/або відстрочення з додатками, визначеними пунктом 3.1 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 574 від 10.10.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, даний спір винник внаслідок необхідності вирішення питання щодо наявності та відсутності повноважень позивача, який у проміжок часу з 05.05.2015 по 03.03.2017 обіймав посаду Голови Державної фіскальної України, при прийнятті рішень щодо розстрочення грошових зобов`язань платника податку та/або податкового боргу за договорами про спільну діяльність ПАТ «Укргазвидобування» з ТОВ Фірма «ХАС», ТОВ «Надра Геоцентр» та ТОВ «Карпатнадраінвест».

Отже з наведеного вбачається, що даний спір стосується прав та обов`язків Голови державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України, а також її територіальних органів щодо розмежування компетенції та правової регламентації відповідної процедури прийняття рішень суб`єктом владних повноважень.

Водночас, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, а також особи, які не брали участі у справі, а саме: Національне антикорупційне бюро України (далі - НАБУ), Спеціалізована антикорупційна прокуратура Генеральної прокуратури України (далі - САП ГПУ), Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Своє право на оскарження рішення суду першої інстанції, як особи, які не брали участі у справі, НАБУ та САП ГПУ обґрунтовують тим, що детективами НАБУ здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000218 від 31.03.2017 та повідомлено про підозру ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

САП ГПУ на час розгляду справи у суді першої інстанції здійснювало процесуальне керівництво, а на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції - підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000218 від 31.03.2017 за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Вказані апелянти зазначають, що у даному повідомленні про підозру безпосередньо зазначено, які саме повноваження використовувались головою ДФС Насіровим Р.М. при прийнятті необґрунтованих рішень та які співпадають з предметом позову у даній справі.

Разом з цим, зазначають, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні їх клопотань про залучення НАБУ та САП ГПУ до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет даного спору.

Апелянти обґрунтовують необхідність скасування рішення суду першої інстанції тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідач жодних дій/бездіяльності у спірних правовідносинах не вчиняв та жодних рішень стосовно позивача не приймав, а тому є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, зауважують, що вирішення питання щодо нормативних розбіжностей у податковому законодавстві (зокрема, відносно реалізації компетенції структурних підрозділів в системі органів Державної фіскальної служби в частині відповідного порядку та повноважень під час прийняття рішень про розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) не належить до компетенції адміністративного суду. Разом з цим, зазначають, що станом на час реалізації відповідної компетенції та прийняття рішень про розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) у позивача не виникало сумнів щодо наявності у нього відповідних повноважень. Таким чином, апелянти вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а тому рішення Окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року має бути скасовано.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за апеляційними скаргами Державної фіскальної служби України, Національного антикорупційного бюро України, Державної фіскальної служби України, Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про встановлення наявності та відсутності повноважень суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року провадження у даній справі було зупинено та у подальшому справу передано до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 червня 2019 року.

У судовому засіданні 20 червня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд протокольною ухвалою поновив апеляційне провадження у даній справі.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що 20 червня 2019 року до початку судового засідання до суду надійшло клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження за апеляційним скаргами Національного антикорупційного бюро України, Державної фіскальної служби України, Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.

Вказане клоптання обгрунтоване тим, що матеріали адміністративної справи та подані апеляційні скарги не містять підтвердження порушеного права, свобод чи інтересів зазначених апелянтів. Разом з цим, представник позивача звертає увагу суду, що Спеціалізована антикорупційна прокуратура Генеральної прокуратури України звертаючись до суду з апеляційною скаргою не довело наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави у даному спорі, а також нен надало до апеляційної скарги доказів попереднього повідомлення будь-якого суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, що виключає можливість розгляду апеляційної скарги прокурора.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи вказаного клопотання та просили суд закрити провадження за апеляційним скаргами Національного антикорупційного бюро України, Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.

Інші представники учасників судового процесу проти задоволення вказаного клопотання представника позивача та закриття апеляційного провадженння за скаргами Національного антикорупційного бюро України, Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України у судовому засіданні заперечували та просили суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Розгляінувши вказане клопотання, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, положеннями ч. 4 ст. 293 КАС України передбачено, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не лише певний обсяг прав, свобод та інтересів, що можуть бути порушені тим чи іншим способом при прийняті судового рішення, а відповідне питання (стосовно прав, свобод та інтересів цих осіб) вже має бути безпосередньо вирішено у судовому рішенні.

Така вимога Кодексу адміністративного судочинства України є імперативною, та положення зазначених норм не підлягають довільному тлумаченню.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції мотивувальна та резолютивна його частини, питання про права, свободи чи інтереси НАБУ та САП ГПУ не вирішувалось. У вказаному рішенні судом надавалась правова оцінка виключно компетенції позивача під час виконання ним обов`язків Голови ДФС України.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що в системному аналізі норм процесуального законодавства статус особи, що не брала участі у справі, в апеляційному провадженні подібний зі статусом третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Різниця полягає у законодавчій забороні залучення третіх осіб до розгляду справи на стадії апеляційного провадження.

Частина друга ст. 49 КАС України допускає до участі у справі третіх осіб (без самостійних вимог на предмет спору) у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Натомість, на відміну від словосполучення "може вплинути" (що є маркером для суду першої інстанції та допускає закінчення розгляду справи судом першої інстанції без вирішення питання про права, свободи, інтереси, обов`язки залучених третіх осіб) на стадії апеляційного розгляду такий вплив має бути очевидним та питання про права, свободи, інтереси, обов`язки суд першої інстанції вже повинен "вирішити".

З огляду на зазначене, колегія суддів також враховує, що ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 листопада 2017 року у задоволенні клопотань Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України та Національного антикорупційного бюро України про їх залучення до участі у справі № 826/7320/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Державної фіскальної служби України було відмовлено на тій підставі, що розгляд даної адміністративної справи не може впливати на компетенцію вказаних органів.

Наведені обставини підтверджують той факт, що вирішення даної справи не впливає на права, свободи, інтереси та/або обов`язки зазначених осіб та судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалось.

Водночас, як вже зазначалрось, предметом адміністративного позову у даній справі є встановлення компетенції та її відсутності у Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 при прийнятті ним рішень про розстрочення грошових зобов`язань та податкового боргу за договорами про спільну діяльність ПАТ «Укргазвидобування» з ТОВ Фірма «ХАС», ТОВ «Надра Геоцентр» та ТОВ «Карпатнадраінвест».

Отже, з наведеного вбачається, що рішення у даній справі впливає на інтереси ПАТ «Укргазвидобування», а тому останній має право на оскарження даного судового рішення.

Таким чином, вказані обставини, на переконання колегії суддів свідчать про те, що вирішення даного спору не стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків осіб, які не брали участі у розгляді даної справи у суді першої інстанції, проте звернулись із апеляційними скаргами про скасування прийнятого судом рішення, а саме НАБУ та САП ГПУ, проте має вплив на інтререси ПАТ «Укргазвидобування», оскільки рішення позивачем приймались про розстрочення грошових зобов`язань та податкового боргу за договорами укладених саме цим суб`єктом господарювання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, апеляційне провадження за апеляційними скаргами Національного антикорупційного бюро України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України на постанову Окружного адміністративного підлягає закриттю, а клопотання представника позивача - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 13, 293, 305, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами Національного антикорупційного бюро України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 у справі № 826/7320/17 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

Н.М. Літвіна