Справа № 1640/2672/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2019 року

Київ

справа №1640/2672/18

касаційне провадження №К/9901/12936/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №1640/2672/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Полтавській області 03.05.2019 звернулося із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 (повний текст складено 03.04.2019).

Верховний Суд ухвалою від 23.05.2019 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв`язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 23.05.2019 була отримана відповідачем 27.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №085.

На виконання вимог вказаної ухвали скаржником надіслано клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує, що у зв`язку із обмеженим фінансуванням не має можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №1640/2672/18.

Скаржник не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №1640/2672/18.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 23.05.2019 про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтею 121, частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Полтавській області в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №1640/2672/18.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №1640/2672/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна