Справа № 0840/3348/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3348/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Державної фіскальної служби України (далі по тексту - ДФС України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року адміністративний ОСОБА_1 до ДФС України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 22 грудня 2019 року відповідач ДФС України оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою суддів Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року повернута.

Втім, 06 травня 2019 року відповідач ДФС України повторно оскаржив рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року.

Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року залишена без руху, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року та скаржнику ДФС України надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ДФС України пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року з наданням відповідних доказів.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника ДФС України - 30 травня 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником ДФС України не виконана, зазначені недоліки скаржником ДФС України протягом десяти днів включно з моменту її отримання не усунені.

Натомість, 11 червня 2019 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 631/, клопотання ДФС України відправлена 07 червня 2019 року) від скаржника ДФС України на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява на усунення, на думку скаржника ДФС України, недоліків апеляційної скарги, відповідно до змісту якої, скаржник ДФС України повторно просить суд апеляційної інстанції про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року.

В обґрунтування клопотання повторно зазначається, що рішення суду першої інстанції отримано скаржником ДФС України 19 листопада 2018 року та було оскаржено в межах процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня його отримання, однак, через не сплату судового збору, ухвалою суддів Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року була повернута скаржнику, у зв`язку з чим, вважає, що ДФС України має право на поновлення строку на апеляційне провадження.

Розглянувши повторне клопотання скаржника ДФС України про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступні обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 22 жовтня 2018 року Запорізьким окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження винесено рішення.

16 листопада 2018 року представник відповідача ДФС України Туркін В.С. ознайомився з матеріалами даної адміністративної справи, що підтверджується письмовою відміткою на заяві в матеріалах адміністративної справи (а.с.52).

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що, відповідно до письмової відмітки на заяві в матеріалах адміністративної справи (а.с.55), копія рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року отримана представником відповідача ДФС України Туркіним В.С. 19 листопада 2018 року.

Повторно звертаємо увагу на тому, що сам скаржник ДФС України в своїй апеляційній скарзі підтверджує факт отримання спірного судового рішення суду першої інстанції саме 19 листопада 2018 року, що не спростовується матеріалами даної адміністративної справи

З огляду на вказане, відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 19 грудня 2018 року включно.

В той же час, апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року до суду першої інстанції подана 06 травня 2019 року, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції Запорізького окружного адміністративного суду, тобто з п`ятимісячним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Більш того, відповідно до дати, поставленої скаржником ДФС України на апеляційній скарзі, апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року навіть виготовлена 03 травня 2019 року, тобто, поза межами тридцятиденного строку, встановленого чинним законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок та строки апеляційного оскарження.

Вказаними статтями визначено події, з настаннням яких починається перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вирішуючи клопотання, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Отже, поновлення відповідачу строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право позивача.

Також суд зазначає, що право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах строку на апеляційне оскарження, встановленого законом.

Слід повторно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд постановою від 03 квітня 2018 року у справі №804/7050/16 (адміністративне провадження №К/9901/41446/18) висловив наступну правову позицію:

Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» ДФС України не надано пільг щодо сплати судового збору. Відтак, сплата судового збору у розмірі, визначеному законом, та строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком скаржника.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Європейського Суду з прав людини щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником строку подачі апеляційної скарги визначено обов`язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного строку можливо лише за наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Відповідно до приписів частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строк на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника ДФС України, адже з моменту отримання копії рішення суду першої інстанції, а саме 19 листопада 2018 року, скаржник ДФС України мав право/обов`язок подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, а неналежне виконання посадовими особами скаржника ДФС України службових обов`язків не звільняє суб`єкта владних повноважень від дотримання вимог процесуального закону.

На думку суду, внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту отримання її копії, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи на підприємстві, безвідповідальність працівників та відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації.

Повторно зазначаємо, що скаржником ДФС України не вжиті заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб, що ставить під сумнів обставини, викладені в апеляційній скарзі скаржника ДФС України.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що оскаржуване скаржником ДФС України рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року на момент повторної подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв`язку з чим скаржник ДФС України мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

Інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження скаржником повторно не зазначено.

При цьому, повторно наголошуємо на тому, що жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, скаржником ДФС України суду апеляційної інстанції не надано.

Станом на 19 червня 2019 року включно недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга подана з п`ятимісячним пропуском строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції ставилося із зазначенням підстав, визнаних судом апеляційної інстанції неповажними через відсутністю жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, а також подано без надання відповідних доказів станом на 19 червня 2019 року включно, дана адміністративна справа не може бути розглянута Третім апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга ДФС України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені скаржником Державною фіскальною службою України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай