Справа № 9901/292/19
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Верховного Суду Прокопенка О. Б. щодо ухвали Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі № 9901/292/19 (провадження № 11-543заі19) за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
27 травня 2019 року ОСОБА_1 подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позов до ВККС з вимогами визнати непризначення і непроведення в межах кваліфікаційного оцінювання співбесіди з нею протиправною бездіяльністю та зобов`язати Комісію призначити та провести таку співбесіду.
Того самого дня ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення. Просила заборонити:
- ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам - чинити перешкоди ОСОБА_3 виконувати повноваження члена та голови ВККС, а ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4 - повноваження членів Комісії;
- ОСОБА_15 та будь-яким іншим особам - чинити перешкоди ОСОБА_5 виконувати повноваження члена і заступника голови ВККС;
- суб`єктам призначення - призначати членів ВККС до спливу строку повноважень діючих членів, які здійснюють такі повноваження відповідно до Закону України від 2 червня 2019 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі -
Закон № 1402-VIII );
- а також зобов`язати членів Комісії ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виконувати свої функції відповідно до Закону № 1402-VIII, відповідно до цього Закону.
30 травня 2019 року ОСОБА_1 подала уточнення до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, згідно з якими просила:
1) заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , голові Державної судової адміністрації ОСОБА_20, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини Денисовій Л. Л. та будь-які іншим особам чинити перешкоди виконувати:
ОСОБА_3 . - повноваження члена та голови ВККС;
ОСОБА_5 - повноваження члена і заступника голови ВККС;
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 , ОСОБА_4 - повноваження членів Комісії;
2) зупинити дію наказу голови Державної судової адміністрації Холоднюка З. В. від 6 травня 2019 року №156/к про призначення ОСОБА_15 членом Комісії;
3) зупинити дію наказу Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини Денисової Л. Л. від 4 квітня 2019 року №191/к про призначення ОСОБА_21 членом ВККС;
4) зобов`язати членів ВККС ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виконувати свої функції, передбачені Законом № 1402-VII, відповідно до цього Закону.
30 травня 2019 року колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалила судове рішення, яким клопотання ОСОБА_1 задовольнила частково й заборонила членам ВККС ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_18, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 . протягом строку, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час їх обрання (призначення) на термін їх обрання (призначення), ухилятися від здійснення ними повноважень відповідно до норм цього Закону.
5 червня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на цю ухвалу з проханням її скасувати.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11 червня 2019 року відкрила апеляційне провадження і призначила справу до апеляційного перегляду на 10 вересня 2019 року. Рішення суду апеляційної інстанції щодо дати призначення апеляційного перегляду вважаю таким, що ухвалене без дотримання строків розгляду, передбачених процесуальним законом, тому з цього приводу висловлюю окрему думку.
Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) адміністративне судочинство повинно здійснюватися відповідно до такої його основної засади, як розумність строків розгляду справи судом.
За статтею 119 цього Кодексу суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії та відповідає завданню адміністративного судочинства.
Згідно з частиною першою статті 154 КАС заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. На це рішення учасник справи може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення (частина перша статті 295 КАС).
Відповідно до статті 309 цього Кодексу апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Процесуально-правові строки мають імперативний характер, вони встановлюються для здійснення певних процесуальних дій, мають забезпечувати продуктивність та ефективність правосуддя. Очевидно, що встановлені в КАС процесуальні строки, причому різні (залежно від особливостей спірних правовідносин), спрямовані насамперед на реалізацію оперативного й швидкого судового розгляду з метою захисту прав та інтересів громадян, інших суб`єктів адміністративного судочинства, вони мають дисциплінувати учасників процесу, а також сприяти визначенню, чи відхилення від законодавчих процесуальних строків розгляду справи є (було) таким, що відбулося не тільки з порушенням (недотриманням) цих, але й розумних строків розгляду справи.
Однак у процесі здійснення правосуддя можуть існувати об`єктивні чи суб`єктивні чинники, які впливають на дотримання процесуальних строків. Ці чинники мають різні джерела походження (організаційні, структурні, економічні, соціально-ментальні причини тощо), наслідком яких є неможливість прийняття рішення у визначені законом часові проміжки.
У процесі здійснення правосуддя існують спори (справи), які потребують лімітованих строків розгляду й тому мають своєрідний пріоритет перед іншими справами (наприклад, виборчі спори), або, коли ухвалюються судові рішення, що вимагають невідкладного втручання у їхній перегляд (приміром, коли ухвалюється позитивне судове рішення про заборону вчинення певних дій, щодо яких закон встановив заборону на їх ухвалення), тощо.
У цей ряд можна поставити й справи про розгляд заяв про забезпечення позову. Процесуальний закон встановлює на розгляд таких заяв короткий проміжок часу (два дні), п`ятнадцятьма днями обмежує строк подання апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову, залежно від характеру застосованого заходу орієнтує (приписує) у короткий проміжок часу забезпечити швидкий і невідкладний перегляд такої справи (як-от у ситуації, коли суд за законом не вправі зупиняти, але насправді ухвалив зупинити рішення уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків чи рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлених для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії (пункт 3, 4 частини третьої статті 151 КАС)).
Подібний підхід у виборі дати апеляційного перегляду справи мав би бути застосований й до апеляційної скарги про перегляд ухвали суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/292/19, оскільки конкретний зміст оскарженого судового рішення, застосований вид забезпечення позову, характер спірних правовідносин, з огляду на правову природу якого він був обраний, законодавчі обмеження на обрання певного виду забезпечення позову і аргументи апеляційної скарги вказують на те, що фактично застосований вид забезпечення позову стосується заборони або обов`язку ВККС як органу в цілому вчиняти певні дії, на вибір якого закон встановлює певні спеціальні застереження, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 151 КАС. Ці обставини не повинні давати приводів призначати справу на невиправдано віддалений день судового розгляду.
Беручи до уваги графік та процесуальні можливості призначення справ Великою Палатою Верховного Суду, а також значну кількість, складність та значимість справ, які надходять для перегляду до цього суду, призначити і розглянути кожну із них у визначені процесуальним законом строки видається неможливим. Але якщо для апеляційного перегляду надходить справа, яка через предмет і характер спору, вид та зміст порушеного права зумовлює прискорений, невідкладний апеляційний перегляд таку справу необхідно оперативно розглянути, для чого має бути призначена до розгляду упродовж нетривалого (короткого) проміжку часу. Недотримання такого порядку буде давати причини вважати, що перегляд справи відбувався з порушенням розумних строків.
На мій погляд, визначена у справі № 9901/292/19 дата апеляційного перегляду ухвали від 30 травня 2019 року - 10 вересня 2019 року не є виправданою та такою, що забезпечує перегляд оскарженого рішення з дотриманням розумних строків.
Суддя Великої Палати
Верховного Суду О. Б. Прокопенко