Справа № 160/4547/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року Справа № 160/4547/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Трайдук С.
представника позивача Дєлов В.В.,
представників відповідача не з`явився (належним чином повідомлений);
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно прийнята постанова про стягнення виконавчого збору з КП «Дніпроводоканал» по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331 від 07.08.2007 року, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження у відповідача було повне підтвердження виконання вищезазначеного рішення боржником.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року позов був залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання умов ухвали суду від 22.05.2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 06.06.2019 року о 10:00 год. Цією ж ухвалою позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду з поважних причин.
Враховуючи великий обсяг наданих відповідачем в судовому засіданні 06.06.2019 року документів до відзиву, з метою ознайомлення з ними представником позивача, за його усним клопотанням, судом відкладено подальший розгляд справи на 13.06.2019 року о 11:30 год.
Згідно з ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України).
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на офіційну електронну адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється, зокрема, за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.
06.06.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2019 року відповідачем надано до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 16746971.
13.06.2019 року відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву, де останнім зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2007 року у справі № А11/331.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 року у справі № А11/331-07 затверджено мирову угоду від 10.07.2018 року між Дніпропетровським обласним відділенням соціального захисту інвалідів та КП «Дніпроводоканал» ДМР, у зв`язку з чим держаним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та, керуючись вимогами ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», того ж дня була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 54 461, 68 грн.
На думку відповідача, відсутні підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 23.08.2018 року, оскільки дана постанова прийнята у відповідності з вимогами Законом України «Про виконавче провадження», на підставі якого державним виконавцем вчинено всі примусові дії для виконання рішення суду; у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.
Суд, заслухавши доводи представника позивача у судовому засіданні 13.06.2019 року, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2007 р. стягнуто з міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 544616, 87 грн. у адміністративній справі №А11/331-07 за позовом прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал». Постанова набрала законної сили 20.08.2007 року.
Виконавчий лист по адміністративній справі видано 22.08.2017 року.
09.08.2008 р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №16746971 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2006 р. (справа №Б 15/33/06) відносно МКВП «Дніпроводоканал» було порушено справу про банкрутство, у зв`язку з чим 11.08.2008 р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. (справа №904/397/13-г) провадження у справі про банкрутство МКВП «Дніпроводоканал» було припинено, у зв`язку з чим постановою 24.05.2018 р. виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р. було поновлено та окремою постановою від 24.05.2018 р. приєднано до складу зведеного виконавчого провадження №38171065.
В подальшому, державним виконавцем постановою від 25.05.2018 р. оголошено в розшук майно боржника - КП «Дніпроводоканал» ДМР.
29.05.2018 р. до банківських установ були направлені платіжні вимоги для проведення примусового списання грошових коштів боржника, в результаті чого примусово стягнуто 14464518,83 грн.
Постановою від 31.05.2018 р. накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів.
Розглядаючи спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходив з таких міркувань та норм чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 124 Конституції України та статті 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об`єднань і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Порушення справи про банкрутство є підставою для зупинення виконавчого провадження (ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»).
Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Судом не беруться до уваги твердження представника позивача, що відповідачем не вчинялось жодних примусових дій стосовно стягнення сум та відсутні стягнуті суми, оскільки відповідачем після поновлення виконавчого провадження, в межах визначених законодавством, були вчинені виконавчі дії по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р. у зведеному виконавчому провадженні відносно позивача, а саме: примусово стягнуто 14 464 518,83 грн. Даний факт сторонами не заперечується.
Згідно з ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Крім того, у відповідності до п.2 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа встановлені статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ч. 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд зауважує, що на момент відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р. діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV.

05.10.2016 р. набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII), в п.7 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» якого визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №А11/331-07 від 07.08.2007 р. було закінчено з підстав укладання мирової угоди з визначенням графіку погашення заборгованості у процесі виконання рішення у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 39 Закону №1404, що не є тотожним нормі ч.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, відносно не стягнення виконавчого збору у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання.

Згідно з ч.9 статті 39 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, в даному випадку повне виконання рішення не відбулося. Згідно з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 року, якою затверджено мирову угоду від 10.07.2018 року, останній платіж у сумі 45384,84 грн. розстрочено до 31.07.2019 року. Тобто, станом на час звернення позивача до суду зданим позовом, сума несплачених боргу по виконанню виконавчого листа, виданого господарським судом Дніпропетровської області 22.08.2007 року у справі № А11/331-07, позивачем в повному обсязі не сплачена.

Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

З вищевикладеного слідує, що відповідачем, у зв`язку з неповним виконанням рішення суду, було правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 23.08.2018 року ВП № 16746971 за наслідками закінчення виконавчого провадження на підставі укладання мирової угоди.

Згідно з ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо обґрунтування рішення суду Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії») Suominen v.Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Від-так, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, зробив висновок, що доводи позивача в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не мають під собою правового підґрунтя, а державний виконавець при прийняті оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 241-246, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовним вимог комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (вул. Троїцька, 21-а, м. Дніпро, 49101, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 20.06.2019 року.

Суддя С.В. Ніколайчук