Справа № 824/317/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/317/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просило стягнути з комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" (далі - відповідач) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (Список №2) за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. в сумі 466471,02 грн.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість по платежах до Пенсійного фонду України, а саме по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п."б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. в сумі 466471,02 грн. Оскільки, заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.04.2019 р. відкрито провадження у адміністративні справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

З метою з`ясування всіх обставин у справі, пунктом 4 вищевказаної ухвали суду, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області додаткові докази.

Комунальне підприємство "Чернівецьке тролейбусне управління" подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказувало, що позовні вимоги є необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вже досягли пенсійного віку, а тому норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" на них не розповсюджуються.

Позивач скористався своїм правом передбаченим ст. 163 КАС України та подав відповідь на відзив.

Відповідач скористався своїм правом передбаченим ст. 164 КАС України та подав заперечення на відповідь на відзив.

У вступному слові представники позивача підтримали зміст та підстави позову, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у вступному слові підтримав зміст та підстави заперечень щодо предмета позову, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Після дослідження судом письмових доказів по справі, учасниками справи подано до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає, що подання учасниками справи заяв про розгляд справи за їх відсутності є підставою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство "Чернівецьке тролейбусне управління" (58029, м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 129, ) зареєстроване як юридична особа 02.09.1992 р. (а.с. 138-142).

Судом встановлено, що у комунальному підприємстві "Чернівецьке тролейбусне управління" працювали особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яким призначено пенсію на пільгових умовах, відповідно до п.п. "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується копіями трудових книжок.

11.02.2019 р. відповідачем листом за вих.№ 4911/03 на адресу відповідача надіслано розрахунок фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з лютого 2019 р. на загальну суму 573151,44 грн, до якого в графу 15 включені до відшкодування фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам за період з вересня 2015 р. по січень 2019 р. на суму 465581,55 грн, в графі 16 зазначено місячний розмір відшкодування, починаючи з лютого 2019 р., в сумі 107569,89 грн (а.с. 9-11).

Вказаний розрахунок отримано відповідачем 18.02.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12).

26.02.2019 р. відповідач звернувся із скаргою (вих. № 292) до Пенсійного фонду України, в якій просив: зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області дотримуватись судових рішень, які набрали законної сили; не включати в розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії осіб, по яких є рішення судів, та не подавати їх для оплати до КП "Чернівецьке тролейбусне управління"; подати до КП "Чернівецьке тролейбусне управління" за лютий 2019 року розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій без включення осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , по яких є рішення судів (а.с. 179-180).

02.04.2019 р. Пенсійний фонду України надав відповідь на скаргу за вих. № 9855/03-12, в якій вказав, що підстав для зміни розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, направленого листом від 11.02.2019 р. № 4991/03, - немає (а. с. 224).

Згідно Розрахунку суми боргу за вересень 2015 р. по лютий 2019 р. з фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 466471,02 грн (а.с. 8).

Оскільки, заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) в редакції Законів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 13 Закону №1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту "а" цієї статті на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно пунктів «б» - «з» ч.1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Згідно з абз. 1-3 п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до ст. ст. 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до ч. 2 і 3 ст.114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 ст. 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею ст. 2 Закону № 400/97-ВР встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону №1788-XII за списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями, крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01 січня 2014 р., не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття, необхідного для цього пільгового стажу.

Указаний висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема в постанові від 25.09.2012 р. у справі № 21-251а12 та Верховного Суду у постановах від 21.06.2018 р. у справі № 819/2573/15, від 28.02.2019 р. у справі № 808/329/17.

Судом встановлено, що відповідач не є сільськогосподарським товаровиробником та не віднесений до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України.

Таким чином, обов`язок відповідача відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, передбачена діючим законодавством.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом п.п. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Інструкції №21-1 платниками страхових внесків є: страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру; колективні та орендні підприємства, сільськогосподарські кооперативи, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок); дипломатичні представництва, консульські установи України, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. п. 2 - 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно із п. 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Судом установлено, що 11.02.2019 р. відповідачем листом за вих.№ 4911/03 на адресу відповідача надіслано розрахунок фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з лютого 2019 р. на загальну суму 573151,44 грн, до якого в графу 15 включені до відшкодування фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам за період з вересня 2015 р. по січень 2019 р. на суму 465581,55 грн, в графі 16 зазначено місячний розмір відшкодування починаючи з лютого 2019 р. в сумі 107569,89 грн (а.с. 9-11).

Вказаний розрахунок отримано відповідачем 18.02.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12).

Згідно Розрахунку суми боргу за вересень 2015 р. по лютий 2019 р. з фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який проведено на підставі розрахунку від 11.02.2019 р. №4911/03, за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 466471,02 грн (а.с. 8).

Відповідачем зазначена в розрахунку сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період за вересень 2015 р. по лютий 2019 р. не сплачена, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на загальну суму 146471,02 грн.

Таким чином, розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період є підставою для відшкодування відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, понесених територіальним органом Пенсійного фонду України.

Відтак, з моменту отримання даного розрахунку сума фактичних витрат, що підлягає відшкодуванню відповідачем, є узгодженою, а оскільки такий розрахунок відповідачем не оскаржено, - він є обов`язковим для виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. позивач нарахував та виплатив пільгові пенсії громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на загальну суму 146471,02 грн (а.с. 189-203).

Статтею 67 Конституції України встановлено, що роботодавець зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати належні йому страхові внески. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" територіальний орган Пенсійного фонду України має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Станом на час розгляду справи заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідачем не сплачена, доказів відсутності або погашення ним вказаної заборгованості до суду не надано, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Стосовно доводів відповідача щодо безпідставного збільшення позивачем пенсійного віку особам та проведення по ним витрат на виплату та доставку пенсій, порушення порядку формування розрахунку, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних на виплату та доставку пільгових пенсій (Список №2) за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. в сумі 466471,02 грн.

Судом встановлено, що не погоджуючись із розрахунком від 11.02.2019 р. № 4911/03 фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. в сумі 466471,02 грн, позивач не оскаржив в судовому порядку вказаний розрахунок, який в розумінні КАС України є рішенням суб`єкта владних повноважень, або дії пенсійного органу щодо включення до розрахунку сум пільгових пенсій.

Відтак, суми, вказані в розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є узгодженими та є обов`язковими для виконання.

Суд, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України під час розгляду даної справи не може виходити за межі позовних вимог та надавати правову оцінку правомірності розрахунку, який в розумінні КАС України є рішенням суб`єкта владних повноважень, та/або дії пенсійного органу щодо включення до розрахунку сум пільгових пенсій.

З огляду на наведене, посилання відповідача в поданих до суду заявах по суті на протиправність розрахунку та дій пенсійного органу щодо його формування є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання відповідача на порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору, жодним чином, на думку суду, не перешкоджає вирішення спору в судовому порядку.

Надуманими, на думку суду, є також посилання відповідача щодо неможливості подання на підставі ч. 1 ст. 177 КАС України зустрічного позову, оскільки таким правом відповідач не скористався.

Не скористався відповідач також правом звернутися до суду з позовом в загальному порядку щодо визнання протиправним та скасування рішення (розрахунку) та/або дії пенсійного органу щодо включення до розрахунку сум пільгових пенсій.

Можливість оскарження в судовому порядку дій пенсійного органу щодо включення до розрахунку фактичних сум пенсій, які призначені на пільгових умовах та підлягають виплаті пенсіонерам та рішень (розрахунку) в частині визначення спірної суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до відшкодування, а також відомостей, які стосуються пенсіонерів, підтверджується судовою практикою Верховного Суду викладеною в постановах від 14.02.2018 р. у справі № 2а/0470/2563/12 та від 21.02.2019 р. № 804/323/16.

Щодо тверджень відповідача про неврахування позивачем рішень судів між тими самими сторонами про той же самий предмет і з тих же підстав, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із змісту судових рішень у справах №824/1826/15-а, №824/2174/15-а, №824/1149/15-а, №824/290/15-а, №824/124/15-а видно, що вони стосуються конкретної суми заборгованості відповідача за інший період та не містять зобов`язання пенсійного органу не нараховувати суми до відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у майбутньому.

Таким чином, судові рішення, на які посилається відповідач, не є преюдиційними в розумінні ч. 4 ст. 78 КАС України під час розгляду даної справи.

Відхиляючи доводи відповідача щодо пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 15 ст. 106 Закону № 1058-ІV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25.11.2015 р. у справі № 803/2199/14, та підтриманого Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 р. у справі №803/2625/14 та від 21.06.2018 р. у справі № 804/9020/13-а, в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч.15 ст. 106 Закону № 1058-IV. Водночас, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 122 КАСУ, не застосовуються.

Частиною п`ятою ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню відповідачем одержаний ним 18.02.2019 р. Оскільки, відповідач не сплатив у встановлені законодавством строки суму, що підлягає відшкодуванню, позивачем 20.03.2019 р. подану позовну заяву до суду про стягнення заборгованості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Стосовно аргументів відповідача щодо відсутності повноважень у першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звертатися до суду з вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 13 п. 10 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 р. за № 40/26485 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), начальник головного управління Фонду розподіляє обов`язки між своїми заступниками.

Судом встановлено, що на час підготовки матеріалів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості, діяв наказ начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 50 від 01.03.2018 р., яким розподілено обов`язки між першим заступником та заступниками начальника Головного управління. Зокрема, на першого заступника начальника Головного управління покладено обов`язок спрямування, координації та контролю правової роботи та надано право підпису заяв, листі, запитів, супровідних та інших документів (а.с. 241, 242-245).

У зв`язку із змінами в структурі Головного управління, 11.03.2019 р. начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області видано наказ № 69, яким затверджено розподіл обов`язків між першим заступником та заступниками начальника Головного управління (а.с. 246, 247-249).

Дослідженням розподілу обов`язків між першим заступником та заступниками начальника Головного управління затвердженого наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.03.2019 р. № 69 встановлено, що за першим заступником начальника Головного управління залишено обов`язок спрямування, координації та контролю правової роботи та надано право підпису заяв, листі, запитів, супровідних та інших документів.

В інформації, наведеній в листі від 10.06.2019 р. № 17652 про підтвердження повноважень за підписом начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, зазначено, що право підпису документів першим заступником начальника Головного управління від імені Головного управління, в т.ч. позовної заяви до комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління", з урахуванням нового наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.03.2019 р. № 69 не припинялося.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що перший заступник начальника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області мав повноваження звертатися до суду з позовною заявою до комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не поніс судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для розподілу судових витрат на підставі вказаної норми відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "Чернівецьке тролейбусне управління" (проспект Незалежності, 129, місто Чернівці, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вулиця Оренбурзька, 7-А, місто Чернівці, ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (список № 2) за період з вересня 2015 р. по лютий 2019 р. в сумі 466471,02 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Левицький В.К.