Справа № 824/473/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/473/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням адміністративного позову у новій редакції, просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58165151 від 06.02.2019 р.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, відтак відповідачем безпідставно відкрито виконавче провадження на підставі постанови про адміністративне правопорушення від 22.09.2018 р. № 024435 та всупереч приписам Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, позивач вважає, що державний виконавець не мав права вирішувати питання про відкриття виконавчого провадження та зобов`язаний був повернути постанову про адміністративне правопорушення стягувачу.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі №824/473/19 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України.

Пунктами 3 - 5 резолютивної частини вказаної ухвали заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови. Поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови.

Крім того, пунктом 6 резолютивної частини вказаної ухвали, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребувано з Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області додаткові документи.

Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - відповідач) подав до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На переконання відповідача, виконавчий документ, а саме постанова про адміністративне правопорушення № 024435 від 22.09.2018 р. Управлінням патрульної поліції у Чернівецької області була пред`явлена до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 29.10.2018 р., тобто строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не пропущений. Разом з тим, з постановою про накладення адміністративного стягнення № 024435 від 22.09.2018 р. позивач ознайомлений ще 24.09.2018 р, що підтверджується відміткою проставленою у постанові. Наведена обставина, на думку відповідача, свідчить про можливість позивачу сплатити штраф у добровільному порядку у 15 - денний термін з дня отримання постанови або ж оскаржувати у передбаченому законом порядку. За наведених підстав, відповідач вважає, що діяв згідно Закону України "Про виконавче провадження" та жодним чином не порушив права позивача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.10.2018 р. Управління патрульної поліції в Чернівецькій області направило на адресу відповідача заяву (вх.№ 14819/41/29/03-2018) про примусове виконання у порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.57).

Відповідно до змісту заяви, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області (далі - стягувач) просило прийняти до виконання постанову у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з позивача штрафу у розмірі 850 грн.

У додатку до заяви, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області додало постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 024435 від 22.09.2018 р.

Вказана заява зареєстрована Другим відділом державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 22.01.2019 р. за вх. №1097, що підтверджується відміткою, зробленою на заяві.

06.02.2019 р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Горюком Валентином Івановичем, за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання постанови № 024435 від 22.09.2018 р., яка набрала чинності 02.10.2018 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58165151 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави (а.с. 30-31, 55-56).

Цією ж постановою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 10% від суми боргу та витрати виконавчого провадження.

З матеріалів справи видно, що оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження відповідач направив на адресу позивача листом №3906/11 простим поштовим відправленням (а.с. 30, 31 на звороті, 54).

В позовній заяві та заяві про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, позивач вказував, що тільки 15.04.2019 р. через поштову скриньку він отримав простого листа з повідомленням про відкриття виконавчого провадження №3906/11 від 06.02.2019 р. та постанову про відкриття виконавчого провадження №58165151 від 06.02.2019 р.

Доказів направлення оскаржуваної постанови позивачу рекомендованим поштовим відправленням, відповідач до суду не надав.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

За приписами ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300 1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція).

Згідно п. 5 та п. 6 Розділу ІV цієї Інструкція постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП). Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Дослідженням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 024435 від 22.09.2018 р. (далі - виконавчий документ) встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 22.09.2018 р. о 19 год. 09 хв. на перехресті вулиці Кафедральна - Головна, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення до позивача застосовано штраф у розмірі 425,00 грн.

Позивач відмовився від отримання копії постанови, про що свідчить відмітка в постанові.

Із змісту постанови також видно, що у зв`язку із відмовою позивача від отримання копії постанови, її направлено на адресу позивача рекомендованим листом за вх. № 1245 від 24.09.2018 р та отримано 02.10.2018 р. Відтак, вказана постанова набрала чинності 02.10.2018 р.

Окрім цього, в постанові зазначено, що на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у постанові про стягнення штрафу (а.с. 58).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ встановлює підстави відповідно до яких орган державної виконавчої служби (приватний виконавець) повертає виконавчий документ стягувачу без його прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 12 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи видно, що 06.02.2019 р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Горюком В.І., за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання постанови № 024435 від 22.09.2018 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58165151 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави.

Судовим розглядом встановлено, що постанова стягувача № 024435 від 22.09.2018 р. набрала чинності 02.10.2018 р. та могла бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, тобто до 02.01.2019 р. включно.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 29.10.2018 р. Управління патрульної поліції в Чернівецькій області направило на адресу відповідача заяву (вх.№ 14819/41/29/03-2018) про примусове виконання у порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту заяви, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області (далі - стягувач) просило прийняти до виконання постанову у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з позивача штрафу у розмірі 850,00 грн.

У додатку до заяви, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області додало постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 024435 від 22.09.2018 р.

Вказана заява зареєстрована Другим відділом державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 22.01.2019 р. за вх. №1097, що підтверджується відміткою зробленою на заяві.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що стягувачем було пропущено тримісячний строк пред`явлення виконавчого документу (постанови) до виконання, відтак відповідач зобов`язаний був повернути його стягувачу без прийняття до виконання.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням процедури, передбаченої Законом №1404-VІІІ та без урахування всіх обставин по справі.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (ч.5 ст. 13 Закону №1404-VІІІ).

Судом встановлено, що приймаючи оскаржувану постанову відповідач порушив процедуру, передбачену ч. 4 ст. 4 Законом №1404-VІІІ, відтак є правові підстави для визнання протиправною та скасування постанови Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про відкриття виконавчого провадження ВП №58165151 від 06.02.2019 р.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевстановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58165151 від 06.02.2019 р. діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, з метою забезпечення примусового виконання виконавчого документу.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач під час судового розгляду справи, довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Натомість, під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не надав до суду докази на підтвердження того, що строки пред`явленого до примусового виконання виконавчого документа (постанови) переривалися, у зв`язку з його пред`явленням до виконання або надання судом відстрочки чи розстрочки виконання.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 26.04.2019 р. (а.с. 5).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58165151 від 06.02.2019 р.

3. Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (вулиця Руська, будинок 183, місто Чернівці, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ст.ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Левицький В.К.