Справа № 359/3030/19
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/3030/19
Провадження № 2-а/359/131/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бородавко Максима Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з адміністративним позовом, відповідно якого просив: визнати протиправними та незаконними дії інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Бородавко М.В. Скасувати постанову серії НК № 411090 інспектора Управління патрульної поліції міста Бориспіль Бородавко М.В. від 10 березня 2019 року ( а.с. 1-6).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 10 березня 2019 року інспектором роти №1 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бородавко М.В. було складено постанову про адміністративне правопорушення Серії НК № 411090. Зі змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , 24 лютого 2019 р. о 12.25 у Київській області, Баришівський район, на 77 км автодороги Київ-Харків, керував транспортним засобом який обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Також зазначає, що 24 лютого 2019 року він рухався на автомобілі марки Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 на автотрасі Київ-Харків-Довжанський. На виконання п. 19.1 та п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху він керував автомобілем будучи пристебнутим, також були включені фари, рухався з дозволеною швидкістю. Проїжджаючим пост «Березань», він був зупинений патрульним поліцейським. Після зупинки позивач відстебнув ремені та чекав поки патрульний підійде та пояснить причину зупинки. Позивач стверджує, що зупинення його автомобіля було безпідставним, обставини, зазначені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Крім того, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього за місцем вчинення як на підставу для скасування останньої.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав 16 травня 2019 року суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності та витребувати у відповідача відеозапис, яким ним вівся на момент його зупинки та переглянути його судом у судовому засіданні, для з`ясування наявності або відсутності правопорушення, у якому він обвинувачується.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак направив до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, зазначає, що інспектором роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Бородавко М.В. діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а також звертає увагу на порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення посадовими особами Національної поліції України, визначеними ст.ст.33,258, 276 КУпАП. Також зазначає, що позивачем було порушено правила ПДР України, а саме п. 2.3в). Одночасно звертає увагу суду, що для спростування твердження позивача, надають суду відеозапис нагрудної камери, де зафіксовано, що при наближені поліцейського до автомобіля, водій ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки. Крім того, представник відповідача зазначив, що поліцейський Бородавко М.В. ознайомив позивача з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 скористався своїм правом на правову допомогу, тому розгляд справи було перенесено спочатку на 04.03.2019 року, а потім на 10.03.2019р. З огляду на вказане просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв з приводу своєї неявки не направив.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши заяву, відзив на позовну заяву та письмові матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що інспектором роти №1 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бородавко Максимом Віталійовичем 10 березня 2019 року щодо позивача ОСОБА_1 була винесена оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК №411090 за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 7).

Зі змісту постанови вбачається, що інспектором роти №1 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бородавко М.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1 24.02.2019 року о 12 годині 25 хвилин у Київській області, Баришівський район, на 77 км автодороги Київ-Харків, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. номером 52 від 11.03.2019 року (а.с.7).

Так, згідно п. 2.3 в) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ч.5 статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у виді накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Як вбачається з позовної заяви, що позивач ОСОБА_1 не заперечує та повністю визнає той факт, що 24 лютого 2019 р. близько 12-25 год. він рухався на автомобілі Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , 24 лютого 2019 р. о 12.25 у Київській області, Баришівський район, на 77 км автодороги Київ-Харків.

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивач під час руху він був пристебнутий ременем безпеки, останнім суду надано не було.

Водночас, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки позивача, встановлено, що в момент зупинки транспортного засобу, всупереч твердженням позивача, він не був пристебнутий ременем безпеки. Так, після повороту ключа в замку запалення, водій ОСОБА_2 зробив рух, потягнувшись до ременя безпеки, який імітує повернення ременя безпеки на місце.

Крім того, з переглянутого відеозапису встановлено, що інспектором патрульної поліції Бородавко М ОСОБА_3 В. було зазначено про те, що водій керував транспортним засобом без ближнього світла фар та не пристебнутий ременем безпеки. Водій вийшов з автомобіля і переконався, що світло фар не горить, проте водієм звернуто увагу і поліцейським враховано, що на панелі приладів горить лампочка включених фар. У зв`язку з чим водію повідомлено про те, що буде винесена постанова про порушення правил безпеки дорожнього руху керування транспортним засобом не пристебнутим ременем безпеки.

Наведені, встановлені судом обставини суперечать викладеним позивачем в позовній заяві фактичним обставинам, що він керував автомобілем, будучи пристебнутим, а також були включені фари.

Встановлено, що дії водія кваліфіковано вірно, стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього за місцем вчинення як на підставу для скасування останньої.

Суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного.

Вбачається, що правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який склав постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст.132-1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що інспектор роти №1БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 є працівником Органів Національної поліції, має спеціальні знання, а отже постанова серії НК № 411090 від 10.03.2019 винесена правомірно.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, інспектор постановив визнати винним останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Після чого було винесено постанову, яку було направлено рекомендованим листом та яку, позивач отримав, оскільки надав її копію до суду. Також позивача було повідомлено про порядок оскарження постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного Суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

Визначений ст.289 КУпАП строк звернення до суду позивачем не порушений.

У силу ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 121, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бородавко Максима Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до шостого апеляційного адміністартвиного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2019 року.

Суддя І.В. Муранова-Лесів