Справа № 320/2373/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року справа №320/2373/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати повністю податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 03.10.2017 року.

В обгрунтування такої вимоги позивачем зазначено, що 10.10.2017 року на адресу ФОП ОСОБА_1 надійшли податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.10.2017 року.

Відповідно до роз`яснень контролюючого органу, вищезазначена податкова вимога винесена на підставі Акту №407/10-36-13-09/ від 20.06.2017 року, податкових повідомлень рішень від 11.07.2017 року №003971309 та №, а саме у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску, не нараховано єдиний внесок за 2014 рік на загальну суму 47 022,74 грн.

Позивач зазначає, що податкова вимога від 03.10.2017 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій була винесена в період проходження процедури адміністративного оскарження податкових рішень, на підставі яких винесено податкову вимогу. Сума грошового зобов`язання на той час не була узгоджена, так як ФОП ОСОБА_1 продовжувала процедуру оскарження рішень контролюючого органу.

Враховуючи вище викладене та те, що на час винесення спірної податкової вимоги та рішення застосування штрафних санкцій, сума грошового зобов`язання визначена податковими повідомленнями-рішеннями 11.07.2017 року №003971309 та №, не було узгодженим та не могло вважатись податковим боргом в розумінні Податкового кодексу України, оскільки тривала процедура адміністративного оскарження - на розгляді ДОС України перебувала скарга ООП ОСОБА_1 , позивач вважає, що податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №0- та рішення № про застосування штрафних санкцій від 03.10.2017 року є незаконними та винесені передчасно.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, представник відповідачів просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що під час прийняття оспорюваних рішення та вимоги, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Так, позивач зазначає, що факти та обставини, досліджені по ланцюгу постачання, позиціонують контрагентів-постачальників, які виписували на адресу ФОП ОСОБА_1 . документацію по придбанню товарів, як учасників тіньового сектору економіки.

На думку позивача, такі факти підтверджують, що ФОП ОСОБА_1 фактично не придбавала товари у контрагентів-постачальників у періоді з 01.01.2014 по 31.12.2014, а відтак задекларовані операції з їх придбання на загальну суму 1 396 729,08 грн. без ПДВ не можуть вважатися операціями, що дають право на віднесення до валових витрат згідно п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідач доповнив, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. занижено ССВ на загальну суму 47 022,74 грн., за рахунок заниження чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 1 396 729.08 грн. без ПДВ. у зв`язку з чим порушено вимоги п.2 ч.1 ст.7. ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 47 022,74 гривень.

Вказана сума заборгованості стала підставою для винесення оспорюваних рішення та вимоги.

Протокольною ухвалою суду від 11.06.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (надалі за текстом - ПК України), було проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено Акт № 407/10-36-13-09/ від 20.06.2017 року.

Підприємцем було подано заперечення на Акт перевірки (вхідний до ГУ ДФС у Київській області від 27.06.2017р.) та 25.07.2017 р. отримано відповідь, згідно якої означений Акт перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

09.08.2017 року ФОП ОСОБА_1 отримала:

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2017 року №, видане Головним управлінням ДФС, яким збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послу) на суму 1 018 239,44 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 814 663,55 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 203 665,89 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2017 року № видане Головним управлінням ДФС у Київській області, яким збільшено грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 295 974,91 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 236 779,93 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 59 194,98 грн.;

- рішення № від 11.07.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафну санкцію по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7 053,41 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2017 року №, якою зобов`язано Позивача сплатити недоїмку по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 47 022,74 грн.

- розрахунок штрафних санкцій до акту перевірки від 20.06.2017 року № 407/10-36-13- 09/ про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. , щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року,

Так, підставою для прийняття/винесення податкових повідомлень-рішень від 11.07.2017р. № , № , вимогу від 11.07.2017 р. та рішення № від 11.07.2017 року про застосування штрафних санкцій, стали висновки податкового органу про порушення податкового законодавства в періоді, що перевірявся, та ґрунтуються на тому, що на думку ДФС, ФОП ОСОБА_1 порушенні наступні норми ПК України, а саме :

- пп.2, пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення книги доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які обрали незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481 та пп. «а» п. 176.1 ст. 176 ПК України, в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, як не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності (графи 6,7,8).;

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 ПК України в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року на загальну суму 1396729,08 грн. без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 236 779,96 грн.;

- п.2 ч.1.ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р., в частині заниження чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1396729,08 грн. без ПДВ (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в сумі 135512,22 грн.), що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в сумі 47022,74 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, у зв`язку з завищенням податкового кредиту в сумі 814663,55 грн.

18 серпня 2017 року до ДФС України направило скаргу на податкові повідомлення - рішення від 11.07.2017р. № , № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2017 року № та рішення № від 11.07.2017 року про застосування штрафних санкцій.

30.09.2017 року ФОП ОСОБА_1 отримала рішення №12686/П/99-99-11-02-02-25 від 27.09.2017 року, відповідно до якого, за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 . Державною фіскальною службою України в частині оскарження податкової вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, було скасовано рішення № від 11.07.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2017 року №, а в частині оскарження податкових повідомлень-рішень продовжено строки розгляду скарги.

10.10.2017 року на адресу ФОП ОСОБА_1 надійшли податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.10.2017 року.

Відповідно до роз`яснень контролюючого органу, вищезазначена податкова вимога винесена на підставі Акту №407/10-36-13-09/ від 20.06.2017 року, податкових повідомлень рішень від 11.07.2017 року №003971309 та №, а саме у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску, не нараховано єдиний внесок за 2014 рік на загальну суму 47 022,74 грн.

07.11.2017 року ФОП ОСОБА_1 отримала Рішення про результати розгляду скарги від 30.10.2017 року, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення від 11.07.2017 року № та податкове повідомлення-рішення від 11.07.2017 року № залишені без змін.

Як вбачається податкова вимога від 03.10.2017 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій була винесена в період проходження процедури адміністративного оскарження податкових рішень, на підставі яких винесено податкову вимогу. Сума грошового зобов`язання на той час не була узгоджена, так як ФОП ОСОБА_1 продовжувала процедуру оскарження рішень контролюючого органу.

07 грудня 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.07.2017 року №003971309 та №.

25.04.2018 року Київським окружним адміністративним судом було винесено рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та скасування податкового повідомлення- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.07.2017 року № та податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.07.2017 року №.

04.09.2018 року Київським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу про залишення без задоволення апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, а Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року залишене без змін.

Не погоджуючись з оспорюваними рішенням та вимогою, вважаючи їх протиправними та передчасними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 56.15. статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом підпунктів 1, 2 розділу II "Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

При цьому, підпунктом З II цього Порядку визначено, що протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, податкова вимога може бути складена та надіслана платнику податків виключно у випадку наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов`язання. До моменту закінчення адміністративного чи/або судового оскарження рішень контролюючого органу, податкові вимоги не можуть надсилатися, а сума грошового зобов`язання є неузгодженою.

Однак, контролюючий орган в порушення вимог чинного законодавства на протязі оскарження податкових рішень, безпідставно та в порушення законодавчих вимог виніс та направив на адресу ФОП ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.10.2017 року.

Необхідно зауважити, що контролюючим органом не було враховано того факту, що ФОП ОСОБА_1 , в період здійснення господарської діяльності з 2014 по 2016 рік, не було допущено порушення вимог податкового законодавства та не занижено суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску, що встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року.

Відповідно до даного рішення, задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.07.2017 року № та податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.07.2017 року №, на підставі яких було сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф- .

Незважаючи на те, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні грошові зобов`язання перед контролюючим органом по сплаті боргу по єдиному внеску, так як, судом встановлено факт відсутності заниження ФОП ОСОБА_1 суми чистого оподаткованого доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску в період з 01.01.2014року по 31.12.2016 року, ГУ ДФС у Київській області винесено спірні рішення та вимогу.

Враховуючи вище викладене та те, що на час винесення спірної податкової вимоги та рішення застосування штрафних санкцій, сума грошового зобов`язання визначена податковими повідомленнями-рішеннями 11.07.2017 року №003971309 та №, не було узгодженим та не могло вважатись податковим боргом в розумінні Податкового кодексу України, оскільки тривала процедура адміністративного оскарження - на розгляді ДФС України перебувала скарга ООП ОСОБА_1 , податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №0- та рішення № про застосування штрафних санкцій від 03.10.2017 року є незаконними та винесені передчасно.

Згідно ч.2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати повністю податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2017 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 03.10.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.