Справа № 140/1700/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

24 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1700/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови №ВЛ418/323/АВ/ТД-ФС від 15.04.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами в розмірі 125 190 грн.

21.06.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Волинській області №ВЛ418/323/АВ/ТД-ФС від 15.04.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами в розмірі 125 190 грн. у виконавчому провадженні ВП №592740043 до набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що оскільки оскарження постанови Управління Держпраці у Волинській області №ВЛ-481/1298/АВ/МГ/ФС від 14.08.2018 про накладення штрафу не зупиняє її виконання, постановою Головного державного виконавця Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04.06.2019 відкрито виконавче провадження №59274043 по примусовому виконанню вищевказаної постанови.

Враховуючи обставини суті спору, а саме те, що, на думку позивача, оскаржувана постанова є очевидно протиправною, виконання якої в примусовому порядку може завдати значної шкоди та матеріальних збитків, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, вважає, що на даний час існують підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваною позивачем постановою.

Крім того, зазначає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Суд, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку неможливо застосувати заходи забезпечення позову і з підстав наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оскільки з урахуванням предмета позову в даній адміністративній справі перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Тобто, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню, наведені підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі №800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

В свою чергу, при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом не встановлено очевидних ознак протиправності дій відповідача, оцінка на предмет законності яких буде надана судом за результатами розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що Головним державним виконавцем Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Токарським Е.С., прийнято постанову від 04.06.2019 про відкриття виконавчого провадження №59274043 щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави 125 190 гривень штрафу на підставі постанови Управління Держпраці у Волинській області №ВЛ418/323/АВ/ТД-ФС від 15.04.2019 про накладення штрафу.

Водночас, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що незастосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваною постановою може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів.

Виходячи із змісту поданого клопотання та доводів, наведених заявником у його обґрунтування, суд приходить до висновку, що заявником не наведено обставин та не надано доказів, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, суд зазначає, що правовідносини між органом державної виконавчої служби та боржником з приводу зупинення, розстрочення або відстрочення виконавчих дій з моменту відкриття виконавчого провадження регулюються Законом України "Про виконавче провадження", а відтак і мають вирішуватись в порядку, визначеному цим Законом.

Також, суд звертає увагу заявника на те, що у разі скасування акта суб`єкта владних повноважень, відповідний акт втрачає чинність з моменту набрання рішення законної сили.

Отже, у разі скасування судом постанови Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВЛ418/323/АВ/ТД-ФС від 15.04.2019 за результатами розгляду даної справи, акт індивідуальної дії втратить чинність і не потягне за собою будь-яких наслідків.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексом адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ю.Ю. Сорока