Справа № 325/894/19
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 325/894/19
№ 2-а/325/3/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.

при секретарі Краснової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до військового комісара Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приазовського районного суду з вказаним позовом в якому просить скасувати постанову військового комісара Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2 № 20 (2019) від 06 травня 2019 року; справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно протоколу № 20 від 02.05.2019р. та постанови № 20 (2019) від 06.05.2019р. підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності стало ненадання доповіді про проведення заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних, які мешкають на території Гірсівської ОТГ, яка повинна бути надана до 16 квітня 2019 року. Як зазначено в постанові та протоколі, така вимога містилась в Розпорядженні військового комісара за вихідним № 367 від 04.04.2019 року, яке нібито було вручено їй 04.04.2019р. Зазначає, що розпорядження за вихідним № 367 від 04.04.2019 року їй взагалі не вручалося, відповідно не може бути відповідальності за його невиконання. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як зазначено в протоколі та постанові, відповідь про результат оповіщення повинна бути надана до 16 квітня 2019 року, отже протокол повинен був складений не пізніше 17 квітня 2019 року. В той же час протокол було складено лише 02 травня 2019 року, з пропуском встановленого строку, що є порушенням законодавства. Також у протоколі зазначено, що нею не надано відповіді про результати оповіщення, чим порушено вимоги абз. 4 п. 24 постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 р., однак зазначеною нормою, не встановлено обов`язку оповіщення та надання доповіді про результати такого оповіщення. В свою чергу абз. 5 статті 15 Закону України «Про оборону України» встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують направлення громадян на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори. Згідно ст. 11 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Посада сільського голови не відноситься до виконавчих органів сільських рад. Таким чином, в протоколі взагалі не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Крім того, в протоколі міститься посилання на порушення нею абз. 4 п. 24 постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 р. В той же час в оскаржуваній постанові міститься посилання на порушення п. 33 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України. Згідно приписів КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення не повинна містити таких розбіжностей з протоколом.

Враховуючи викладене, вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Приазовського районного суду від 22 травня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.
На виконання ухвали суду від 22 травня 2019 року відповідачем суду надано матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , згідно яких було винесено постанову № 20 (2019) від 06 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП.
30 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, аргументуючи тим, що розпорядження військового комісара Приазовського РВК № 367 від 04.04.2019 було передано голові Гірсівської ОТГ ОСОБА_1 через посадову особу громадянина ОСОБА_3 , який є працівником Гірсівської ОТГ. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не спростувала факт отримання розпорядження, а навпаки, підтвердила та погодилася, що розпорядження було, але не виконувалось у зв`язку з лікарняним відповідальної особи за ведення військового обліку ОСОБА_4 . Це не є підставою для звільнення від виконання розпорядження військового комісара. Також вважає, що порушень щодо пропуску встановленого строку для складання протоколу, зазначених у позові, зі сторони посадової особи Приазовського РВК не було, посилаючись на ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою для складання протоколу був рапорт начальника мобілізаційного відділення від 02.05.2019 року за вхідним № 1257, про невиконання головою Гірсівської ОТГ розпорядження військового комісара Приазовського РВК. Протокол складався у присутності правопорушника ОСОБА_1 уповноваженою на те посадовою особою відповідно до наказу військового комісара Приазовського РВК № 167 від 26.12.2018, а саме службовцем ЗСУ провідним спеціалістом командування Приазовського РВК ОСОБА_5 . Під час складання протоколу ОСОБА_1 була ознайомлена з її права та обов`язки а саме зі статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України про що розписалась. Від пояснень ОСОБА_1 відмовилась на підставі статті 63 Конституції України про що у протоколі зроблено відповідний запис. Протокол був складений у двох примірниках, але в одному примірнику громадянка розписалась, а свій примірник вирішила залишити без підпису.
З приводу тверджень позивачки про розбіжності між протоколом та постановою у відзиві зазначено, що оскільки у пункті 24 так і пункті 33 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016р. № 921 (надалі - Порядок № 921) покладений обов`язок на виконавчий орган сільської ради проводити оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів ці розбіжності склад адміністративного правопорушення не виключає. Так як відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у протоколі було вказано абзац 5 статті 15 Закону України «Про оборону України» (не направлення громадян на навчальні (або перевірочні) спеціальні збори), яка і була порушена позивачкою. У своїй позовній заяві позивачка стверджує що на підставі ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський голова не відноситься до виконавчого органу сільської ради. Проте відповідно до ч. 1 ст. 12, п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади, який забезпечує додержання Конституції та законів України, виконання актів органів виконавчої влади на відповідній території, організовує роботу сільради та її виконавчого комітету, а в межах наданих йому законом повноважень видає розпорядження.
Крім того, у відзиві зазначає, що постанова була вручена 06 травня 2019 року, тому у відповідності до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крайній строк оскарження постанови сплив 17 травня 2019 року, оскільки 9 травня є вихідним днем а 11 травня був робочім. В той же час позивачка звернулась с адміністративним позовом 21 травня 2019 року.
Враховуюче все вище зазначене вважає, що підстав для скасування адміністративної постанови № 20(2019) від 06 травня 2019 року немає.
ОСОБА_1 та її представник Сполохов Є.О. в судовому засіданні підтримали вимоги викладені а адміністративному позові. Зазначають що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Крім того зазначили що ОСОБА_3 , який отримав розпорядження дійсно працює в Гірсівській об`єднаній територіальній громаді, але не має повноважень на отриманні кореспонденції. Крім того у зазначений період була на лікарняному відповідальна особа.
Військовий комісар Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області Зеленецький О.І. в судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.
На підставі ст. 229 КАС України здійснюється фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оборону України», оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони. Правовою основою оборони держави є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України та відповідні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Абзацом 5 ст. 15 Закону України «Про оборону України», яка визначає діяльність органів місцевого самоврядування у сфері оборони, передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, направлення громадян на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори.
Пунктом 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921 (далі Постанова), визначено, що з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють, зокрема, оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) військових комісаріатів і забезпечення їх своєчасного прибуття.
Згідно з пунктом 33 Постанови, у разі отримання розпорядження районного (міського) військового комісаріату щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на воєнний час, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад:
- відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні осіб;
- здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання під їх особистий підпис у картках первинного обліку. У разі відсутності призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання доводять вимогу про виклик до відома власників будинків, у яких вони проживають;
- письмово повідомляють районному (міському) військовому комісаріату про результати оповіщення та виконання вимог законодавства призовниками і військовозобов`язаними та власниками будинків.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Частиною 1 статті 2101 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
На підставі ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 04.04.2019 року за вих. № 367 виконавчому комітету Гірсівської об`єднаної територіальної громади було адресоване Розпорядження військового комісара Приазовського районного військового комісаріату О.І. Зеленецького, яким зобов`язано на підставі Законів України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року: здійснити оповіщення певних призовників і військовозобов`язаних, які перебувають на обліку в Гірсівській об`єднаній територіальній громаді, та проінформувати про це Приазовський РВК до 16 квітня 2019 року.
На копії розпорядження зазначено, що воно отримано працівником ОСОБА_3 .
Позивач по справі не заперечувала в судовому засіданні, що ОСОБА_3 є працівником Гірсівської ОТГ.
Згідно з рапортом на ім`я військового комісара від 02.05.2019 року, доведено до відома про невиконання вказаного розпорядження.
На підставі рішення Гірсівської сільської ради № 2 від 30.12.2016 року, ОСОБА_1 обіймає посаду голови Гірсівської сільської ради (Гірсівської об`єднаної територіальної громади).
02.05.2019 року провідним спеціалістом командування ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 20 відносно голови Гірсівської об`єднаної територіальної громади ОСОБА_1 за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 2101 КУпАП, а саме порушення вимог абз. 5 ст. 15 Закону України «Про оборону України», абз. 4 ст. 24 постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року. На протоколі міститься підпис ОСОБА_1 про його отримання 02.05.2019 року.
Відповідно до постанови № 20 (2019) від 06.05.2019 року, військовим комісаром ОСОБА_2 була розглянута справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та встановлено, що голова Гірсівської ОТГ ОСОБА_1 не виконала розпорядження військового комісара № 367 від 04.04.2019 року, і станом на 02.05.2019 року жодної відповіді про проведення заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних до Приазовського РВК не надійшло. Тим самим було порушено абз. 5 ст. 15 Закону України «Про оборону України» та п. 33 постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року. У зв`язку з цим вирішено притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 2101 КУпАП і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.
Під час розгляду справи судом не було встановлено порушення відповідачем вимог чинного законодавства при здійсненні своїх владних повноважень.
Доводи позивача про неотримання особисто нею розпорядження військового комісара від 04.04.2019 року № 367 не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, таке розпорядження було отримано посадовою особою виконкому ОСОБА_3 . Водночас, чинне законодавство у сфері оборони визначає суб`єктом виконання розпорядження військового комісара саме виконавчі органи місцевого самоврядування. Таким чином, розпорядження через його посадову особу було вручено належному суб`єкту.
В свою чергу, відповідальність за невиконання такого розпорядження має нести сільський голова, як особа, яка очолює виконавчий комітет, що узгоджується зі ст. 11, 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 14 і ч. 1 ст. 2101 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам позивача про розбіжність у змісті протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові в частині зазначення пунктів постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року, суд зауважує, що така розбіжність дійсно має місце. Проте, і пункт 24 і пункт 33 постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року мають однаке змістовне значення. Так, пункт 24 постанови передбачає обов`язок виконавчого органу місцевого самоврядування, щодо проведення оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів призовників і військовозобов`язаних, а пункт 33 постанови передбачає конкретний алгоритм дій виконавчого органу у разі отримання розпорядження районного (міського) військового комісаріату щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних, серед яких також зазначено здійснення оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання, та письмове повідомлення районному (міському) військовому комісаріату про результати оповіщення та виконання вимог законодавства призовниками і військовозобов`язаними та власниками будинків.
Крім того, порушення абз. 5 ст. 15 Закону України «Про оборону України» є незмінним і в протоколі, і в оскаржуваній постанові.
Таким чином, розбіжність у пунктах постанови не свідчить про відмінність між сутністю і обставинами правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення і постанові про накладення стягнення, а також не дає підстав для висновку про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Також, суд відхиляє доводи позивача про порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо строку складення протоколу про адміністративне правопорушення виходячи з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На переконання суду, інформування військового комісара про невиконання розпорядження і складення протоколу 02.05.2019 року є виправданим з урахуванням часу поштового обігу, сплив якого є необхідною умовою констатації факту невиконання розпорядження.
Крім того, визначаючи строк для складення протоколу про адміністративне правопорушення, чинний КУпАП не передбачає наслідків пропущення такого строку у вигляді звільнення особи від адміністративної відповідальності, або неможливості подальшого адміністративного провадження.
Водночас, відповідачем було дотримано загальний строк притягнення особи до відповідальності, передбачений статтею 38 КУпАП.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що положення ч. 2 ст. 254 КУпАП, якими встановлено строк складення протоколу про адміністративне правопорушення були введені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення прикордонної безпеки держави» 2293-VIII від 27.02.2018 року. При цьому у пояснювальній записці до вказаного Закону зазначено, що його метою є внесення змін до ряду нормативних актів для удосконалення заходів, які вживаються Держприкордонслужбою у протидії нелегальній міграції на державному кордоні та іншим правопорушення у прикордонній сфері. Очікуваними результатами такого Закону вказано, що його прийняття дозволить унести необхідні зміни до деяких законодавчих актів України та дозволить ефективно протидіяти адміністративним правопорушенням на державному кордоні України, контрольованих прикордонних районах, а також у контрольних пунктах в`їзду-виїзду з/до тимчасово окупованої території України.

З цього, суд робить висновок, що положення ч. 2 ст. 254 КУпАП не мають на меті звільнити особу від адміністративної відповідальності, або позбавити можливості притягнення особи до такої відповідальності у випадку недотримання строків складення протоколу.
Отже, наведені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Водночас, суб`єктом владних повноважень у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність прийнятого ним рішення.
На підставі викладеного і керуючись статтями 2, 139, 241-246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до військового комісара Приазовського районного військового комісаріату Запорізької області підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 11.06.2019 року.

Суддя Г.А. Васильцова