Справа № 645/998/19
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/998/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
за участю секретаря - Бломберус С.А.
25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м Харкова з позовом, у якому просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції сержантом роти №4 батальйону № 3УПП у харківській області, Стефуранчиним Ігорем Васильовичем при винесені постанови серії ЕАВ № 918783 від 14 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України; скасувати постанову інспектора патрульної поліції серії ЕАВ № 918783 від 14 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Як на підставу позову посилається на те, що відносно нього винесено постанову за те, що він начебто рухався в ТЗ Geely Еmgrand ДНЗ НОМЕР_1 НР по вул. Салтівське Шосе у напрямку пр. Тракторобудівників з непрацюючим підсвічуванням номерного знаку, чим порушив вимогу 31.4.3.ПДР. Вважає дії інспектора протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не справності не було, номерний знак був освітлений, а відповідач жодних доказів на підтвердження порушення ним ПДР не надав, номерний знак був освітлений. Тому він був зупинений безпідставно. Оскільки ПДР він не порушував, то він не зобов`язаний був виконувати вимоги відповідача щодо предявлення полісу обовязкового страхування.
Згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 направлено до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено в провадженні судді Золотарьової Л.І.
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити, зазначив, що на момент зупинки його автомобіля номерний знак був освітлений.
Відповідач не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, письмового відзиву не надав.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №918783 від 14.02.2019 року, винесеної сержантом поліції 3 батальйону роти 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Стефуранчин І.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
В оскаржуваній постанові вказується, що 14.02.2019 року о 22 год. 26 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely Emgrand» д/н НОМЕР_2 , по вул.Салтівське Шосе, 120/1 км., з неосвітленим державним номерним знаком, а також в ході перевірки був відсутній обовязковий страховий поліс власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) ПДР України, за що був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував твердження позивача, що він не порушував вимоги ПДР України, номерний знак був освітлений, законних вимог для предявлення посвідчення водія, страхового полісу не було.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач порушив вказані вимоги ПДР України.
Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.
Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
В графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення водієм ПДР.
Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
З оскаржуваної постанови вбачається, що водію інкримінується вчинення двох порушень ПДР України: 1) керування автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком; 2) відсутність обовязкового страхового полісу власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) ПДР України.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові не вказано який саме пункт ПДР порушено водієм при керування автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком, отже постанова фактично не містить посилання на нормативний акт, який передбачає від повільність за вказане порушення.
Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з п. 2.1 ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
Згідно з п .2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а саме керування автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги відповідача до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.
Таким чином, оскаржувана постанова від 14.02.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вимоги щодо визнання дій відповідача незаконними щодо притягнення його до відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови та закриття провадження у справі.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Враховуючи, що сторони звільняються від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до поліцейського сержанта поліції 3 батальйону роти 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Стефуранчина Ігоря Васильовича про визнання протиправними дії та скасування постанови задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №918783 від 14.02.2019 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач поліцейський сержант поліції 3 батальйону роти 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Стефуранчин Ігор Васильович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Рішення підписано 20.06.2019 року.

Головуючий