Справа № 560/1613/19
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1613/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2019 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участю:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: Недосип Ю.О.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною - інвалідом Волощиком ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.01.2001 ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства. З 01.01.2004 ОСОБА_1 до страхового стажу враховано період з 11.03.1980 по 30.06.1985 роки, як час догляду за дитиною-інвалідом - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо правильності обчислення страхового стажу та зменшення розміру пенсії.

Листом від 24.01.2019 №47/В-8 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про неврахування страхового стажу за період з 11.03.1980 по 30.06.1985 роки, а саме 5 років 3 місяці 19 днів догляду за дитиною-інвалідом, оскільки в пенсійній справі відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років. Зауважила, що розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився з 1898,75 грн до 1768,44 грн (на 130,31 грн).

Такі дії відповідача вважає протиправними, тому звернулась в суд з вказаними позовними вимогами.

Суд, ухвалою від 28.05.2019 року відкрив провадження та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що згідно пункту "є" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також період догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років. Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, час догляду, зокрема, за дитиною-інвалідом віком до 16 років встановлюється на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду та документів, що засвідчують інвалідність. Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитуванням осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів.

Станом на 31.11.2018 року обчислення розміру пенсії проводилось з врахуванням страхового стажу 51 рік 11 місяців 15 днів та заробітної плати за період роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року (згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 року по 31.05.2009 року (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку).

Під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 було виявлено, що акт обстеження фактичних обставин здійснення позивачкою догляду в пенсійній справі відсутній.

Зазначила, що оскільки в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення позивачкою догляду за дитиною-інвалідом до 16 років з 11.03.1980 по 30.06.1985, пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до норм чинного законодавства. В період з 11.03.1980 по 30.06.1985 позивачка проживала в Республіці Казахстан, підтвердити факт здійснення позивачкою догляду за дитиною інвалідом у встановленому законодавством порядку немає можливості.

Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши в судовому засіданні свідка, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , являється матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 червня 1976 року серії НОМЕР_1 .

З довідки медико-соціальної експертної комісії серії НОМЕР_2 від 30.09.2011 року вбачається, що ОСОБА_3 1976 року народження, надано першу А групу інвалідності, інвалід з дитинства до 18 років з пошкодженням опорно-рухового апарату (безтерміново). Потребує постійно стороннього догляду.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 08.01.2019 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом першої А групи з народження, та хворіє по теперішній час.

Вказані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про хворобу №17.

З 16.03.2001 року ОСОБА_1 було призначено дострокову пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства.

З 01.01.2004 року до страхового стажу ОСОБА_1 було враховано період з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що станом на 30.11.2018 року обчислення розміру пенсії проводилось відповідачем з врахуванням страхового стажу 51 рік 11 місяців 15 днів та заробітної плати за період роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року (згідно довідки про заробітну плату) та з 01.07.2000 року по 31.05.2009 року (згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку).

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо правильності обчислення страхового стажу та зменшення розміру пенсії.

Однак, листом від 24.01.2019 №47/В-8 відповідач повідомив позивачу про неврахування страхового стажу за період з 11.03.1980 по 30.06.1985 роки, оскільки в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 01.12.2018. Підтвердити факт здійснення догляду за дитиною-інвалідом у встановленому порядку немає можливості, оскільки в цей період ОСОБА_1 разом із дитиною проживали в Республіці Казахстан.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулась до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV(далі Закон №1058-IV).

Згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають, в тому числі, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Пунктом "є" ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що час догляду за дитиною-інвалідом з дитинства зараховується до стажу роботи.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Розділом ІІ Порядку №22-1 передбачені документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

При призначенні пенсії з певними особливостями, зокрема пенсії матері інваліда з дитинства, яка виховали її до шестирічного віку подається також документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону) (абз.8, п.п.5 п.2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1).

Відповідно до п.2.17 Порядку №22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності) (п.2.18 Порядку №22-1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії НОМЕР_2 від 30.09.2011 року ОСОБА_3 1976 року народження (син ОСОБА_1 ), надано першу А групу інвалідності, інвалід з дитинства до 18 років з пошкодженням опорно-рухового апарату (безтерміново). Потребує постійно стороннього догляду.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 08.01.2019 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом першої А групи з народження, та хворіє по теперішній час. Вказані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про хворобу №17.

Отже, численними довідками та свідоцтвом про хворобу встановлено, що ОСОБА_3 є дитиною інвалідом з дитинства який потребує постійного догляду. Таким чином, на підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що дитина позивачки є дитиною-інвалідом з дитинства яка потребує постійного догляду.

Суд зазначає, що суттю спірних правовідносин є не включення позивачу до страхового стажу періоду з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною - інвалідом ОСОБА_3 , оскільки в пенсійній справі відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом до 16 років.

Відповідно до п.10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-івалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , дочку позивача, яка підтвердила факт догляду ОСОБА_1 за сином, який є інвалідом з дитинства, та перебування останнього на її утриманні.

Крім того, документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного Фонду та інші документи.

Так, як зазначалося вище, сину позивача ОСОБА_3 1976 року народження надано першу А групу інвалідності, інвалід з дитинства до 18 років з пошкодженням опорно-рухового апарату (безтерміново) (довідка медико-соціальної експертної комісії серії НОМЕР_3 223758 від 30.09.2011 року).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , 1971 року народження, яка є рідною дочкою позивачки і проживала з часу народження разом із хворим братом ОСОБА_3 1976 року народження. Повідомила суду, що брат був весь час до 14 річного віку лежачим і мати возила його по лікарнях, проводила сама масажі а також доглядала його. Постійно доглядала за братом.

Суд звертає увагу, що згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 08.01.2019 року, та свідоцтва про хворобу №17, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом першої А групи з народження, хворіє по теперішній час, та потребує стороннього догляду. Тобто, вказаними довідками та свідоцтвом про хворобу, ОСОБА_3 визнаний дитиною-інвалідом з дитинства. При цьому, весь час, з народження (14.05.1976 року) позивач здійснювала догляд за своїм сином, що встановлено судом. Отже, з вищенаведених обставин та норм законодавства можна зробити висновок, що вимоги, які є необхідними для включення до страхового стажу позивача час догляду за дитиною-інвалідом дотримано.

Суд вказує, що в даному випадку, відсутність в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 акту обстеження фактичних обставин здійснення ОСОБА_1 догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 01.12.2018, не спростовує того факту, що позивач є матір`ю дитини, якій встановлено інвалідність до досягнення вісімнадцятирічного віку, відповідачем не надано доказів, що надання/ненадання даного акту впливає на статус позивача як особи, що виховує інваліда з дитинства.

Сама лише відсутність вищевказаного акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду, у противагу з іншими наданими документами та показами свідка не може бути належною та обґрунтованою підставою для відмови позивачу у включенні до страхового стажу період з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною - інвалідом ОСОБА_3 , та позбавлення її такого права.

Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності не включення до страхового стажу ОСОБА_1 період з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною - інвалідом ОСОБА_3 .

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період з 11.03.1980 року по 30.06.1985 року, як час догляду за дитиною - інвалідом ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 червня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.М. Майстер