Справа № 300/925/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2019 р. справа № 300/925/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у проведенні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, мотивуючи тим, що виплата пенсії здійснювалася своєчасно без порушення строків чи затримки на один і більше календарних місяців. Просить задовольнити позов.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.
17.05.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши справу в порядку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, відзив на позов, судом встановлено наступне.
З січня 2015 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Постановою Івано-Франківського міського суду від 14.09.2017 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 відповідно до Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 задоволено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду прийнято нову постанову, якого позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії та зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з 11.02.2017.
Рішенням Верховного Суду України від 24.09.2018 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 скасовано і залишено в силі постанову Івано-Франківського міського суду від 14.09.2017.

На виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 14.09.2017 відповідачем перераховано пенсію з 01.01.2016 по квітень 2018.

15.11.2018 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області з заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати.

23.11.2018 Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області листом за № 1512/К-15 відмовило ОСОБА_1 у проведенні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, мотивуючи тим, що виплата пенсії здійснювалася своєчасно без порушення строків чи затримки на один і більше місяців.

Позивач вважаючи таку відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області незаконною, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159), для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050- ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями вказаного порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п. 4 Порядку №159).

Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2019 (справа №814/1428/18): основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІта Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України та Верховним Судом у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17.

У спірних правовідносинах несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з протиправним нездійсненням перерахунку і виплати позивачу пенсії з 01.01.2016 відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", що встановлено постановою Івано-Франківського міського суду від 14.09.2017 по справі № 344/10351/17, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Таким чином, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Що стосується доводів відповідача про відсутність правових підстав для зобов"язання нарахувати та виплатити компенсацію, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не порушено порядку та строків виплати пенсії позивачу, суд вважає такі помилковими, оскільки право на перерахунок та виплату пенсії виникло у позивача з 01.01.2016, однак, як встановлено постановою Івано-Франківського міського суду від 14.09.2017 по справі № 344/10351/17, такий перерахунок та виплата протиправно не проведені з 01.01.2016 з вини пенсійного органу. Розрахунок на доплату пенсії за період з січня 2016 року по квітень 2018 року здійснений лише 07.11.2018 (а.с.30). Таким чином має місце затримка на один і більше календарних місяців виплати доходів, що відповідно до статтей 1, 2 Закону України №2050-ІІІ є підставою для компенсації втрати частини доходів.

Зважаючи на викладене, у відповідності до наведених норм законодавства відповідач у зв`язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат пенсії має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в процесі судового розгляду відповідач не довів правомірність оскаржуваної відмови, тому позовні вимог є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (, вул АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 ) суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 30.04.2018, у зв"язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 31957,52 грн.

Стягнути із бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (, вул АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.