Справа № 480/489/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р. Справа № 480/489/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Затолкіна Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.03.2019, суддя С.О. Бондар, вул. Г. Кондратьєва 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.03.19 по справі № 480/489/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Сумській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ НП України в Сумській обл.), в якому просив суд визнати відмову протиправною щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років та зобов`язати підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач, посилаючись на ст. 22 Конституції України та практику Європейського суду з прав людини у справі «Чемпен проти Сполученого Королівства», зазначив, що відповідно до постанов КМУ від 17.11.2004 № 1525, від 19.09.2007 № 1144 та від 04.06.2014 № 232 передбачено пільгове обчислення років служби позивача за відповідні періоди, а тому періоди служби на пільгових умовах повинні враховуватись при призначенні пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Посилання суду першої інстанції на справу № 537/1980/16-а вважає безпідставними, оскільки особа в даній справі не мала пільгового обчислення вислуги років та посилалась, на відміну від позивача на п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 30.09.2011. Крім того, суд безпідставно не прийняв до уваги рішення у справах № 818/1459/16, № 592/3784/17, 480/54/19, а також зазначив про інші висновки судді у даній справі та аналогічній справі про зобов`язання призначити пенсію за вислугою років.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2019 відкрито провадження по справі № 480/489/19, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

10 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 480/489/19 головуючим суддею Любчич Л.В. на підставі витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 задоволено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Сумському окружному адміністративному суду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 в період з 14.08.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України на посадах молодшого та начальницького складу (прийнятий наказом Університету внутрішніх справ від 14.08.1998 № 186 о/с, звільнений наказом УМВС України в Сумській області від 06.11.2015 № 407 о/с, за ст. 64 п "з" - у зв`язку з переходом на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи організації)) та з 07.11.2015 по 03.12.2018 проходив службу в Національній поліції (прийнятий наказом ГУНП від 07.11.2015 № 21 о/с, звільнений наказом ГУНП в Сумській області від 22.11.2018 № 564 о/с, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с.14).

Станом на 03.12.2018 вислуга років у календарному обчисленні складає 20 років 3 місяці 17 днів.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП України в Сумській обл. із заявою про підготовку та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області документів для призначення йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Листом від 18.01.2019 №12/Б-299 ГУ НП України в Сумській обл. повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. У зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції він не мав вислуги 24 календарних роки і більше, оформлення та направлення документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років немає законних підстав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на вимоги позовної заяви та підстави відмови відповідача у поданні відповідних документів до пенсійного органу, є наявність у позивача необхідної на час звільнення зі служби вислуги років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно до ст. 48 вищезазначеного закону заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" унормовані Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1. (далі - Порядок № 3-1)

Відповідно до п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

З аналізу вищезазначених норм права слідує, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

У своїй відповіді від 18.01.2019 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення документів та направлення їх до органів Песнійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби в поліції позивач не мав 24 календарні роки і більше як це передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Посилання апелянта на наявність підстав для пільгового обрахунку вислуги років згідно постанов КМУ від 17.11.2004 № 1525, від 19.09.2007 № 1144 та від 04.06.2014 № 232 колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (п. "а" ст. 12) чітко зазначено, що для призначення пенсії за вислугу років до обрахунку беруться лише календарні роки. Будь-які виключення законом не передбачені.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача достатньої вислуги років, відтак відмова ГУ НП України в Сумській обл. про оформлення та направлення відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років є правомірною.

Доводи апелянта щодо помилковості посилання суду першої інстанції на справу № 537/1980/16-а з підстав відсутності у особи в даній справі пільгового обчислення вислуги років та дії п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в іншій редакції колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду, оскільки суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у даній справі, обгрунтовував висновки щодо наявності в уповноваженого структурного підрозділу, який здійснює перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, компетенції щодо направлення подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмови у такому поданні.

Інші доводи позивача не спростовують правомірність висновків суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року по справі № 480/489/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 21.06.2019