Справа № 300/228/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4742/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року (рішення ухвалене м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Микитюка Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій..

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем протиправно, в порушення Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, відмовлено у призначенні пенсії за віком, з посиланням на те, що при розрахунку страхового стажу відповідачем не враховано період роботи в кооперативі "Україна" (реорганізовано в ПФ "РОММА" 10.03.1997) з 17.10.1988 по 11.11.1997, оскільки в записі трудової книжки про прийом на роботу не зазначено номер рішення загальних зборів та дата внесена не чітко, а в записі про реорганізацію кооперативу "Україна" в ПФ "РОММА" відсутні підстава про перейменування. Позивач намагалася самостійно отримати підтверджуючу довідку з кооперативу, але їй не вдалося знайти керівника чи будь-яку посадову особу, оскільки даний кооператив відсутній за місцем юридичної адреси. В архівах міста документи відсутні. Згідно довідок з архівних установ документи по кооперативу "Україна" (реорганізовано в ПФ "РОММА") на збереження не надходили. Позивач вважає неправомірною відмову відповідача у зарахуванні їй періоду роботи з 17.10.1988 по 11.11.1997 до страхового стажу та в призначенні пенсії за віком та просить зобов`язати Коломийське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати їй період роботи з 17.10.1988 по 11.11.1997 в кооперативі "Україна" (реорганізований в ПФ "РОММА" 10.03.1997) в страховий стаж та призначити пенсію з урахуванням цього стажу з дня набуття права, а саме з 20.06.2018. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_2 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 58 років і 6 місяців, 19.06.2018 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 01.10.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років, відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, при розрахунку стажу для призначення пенсії позивачу зараховано вибірково згідно трудової книжки періоди роботи в сукупності 18 років 2 місяці.

Разом з тим, не враховано в страховий стаж період роботи згідно трудової книжки в кооперативі «Україна» (реорганізовано в ПФ «Ромма») з 17.10.1988 по 11.11.1997.

Як вбачається з трудової книжки позивача у ній містяться наступний запис про трудову діяльність протягом спірного періоду:

1. запис № 11а - кооператив «Україна»:

- 17.10.1988 - "Прийнята на роботу в кооп-в "Україна" різнороб.", рішення загальних

зборів від 15.10.1988:

2. запис №12 -"У зв`язку з реорганізацією кооператив "Україна" переіменований в ПФ "Ромма";

3. запис №13 - Звільнена з роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпПУ, наказ №19 від 10.11.97р. Запис на звільнення завірений відтиском печатки приватної фірми "РОММА" Код 22183604.

Відповідно до п.2 ст.24 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних необхідних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документ про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно розрахунку страхового стажу ОСОБА_3 , що надано Коломийським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, згідно повідомлення особовий рахунок НОМЕР_1 , період його роботи в кооператив "Україна" з 01.01.1991 по 11.11.1997 повністю зараховано до його трудового стажу при призначенні пенсії.

Проте, судом першої інстанції не надано жодної оцінки даному факту, який міг бути підтверджений шляхом витребування пенсійної справи ОСОБА_3 з Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, для з`ясування даних обставин.

Разом з тим, судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, які мають вирішальне значення для задоволення позовних вимог щодо призначення мені пенсії, судом не надано можливість захистити своє право на отримання пенсії шляхом підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків.

Згідно відомостей архівних установ м.Коломиї, Коломийського району та державного архіву Івано-Франківської області документи кооперативу «Україна» та ПФ «Ромма» на збереження в архівні відділи не надходили.

Отже, Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуаціях (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків). У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча, вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудлива та пропорційно (ч.3 ст.2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Згідно довідок про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України №338 від 11.07.2018 щодо кооперативу "Україна", у періоди роботи:

з 01.04.1995 по 28.02.1996 страхові внески сплачено та заробітна плата

нараховувалася;

з 01.05.1996 по 31.08.1996 страхові внески сплачено та заробітна плата

нараховувалася;

з 01.11.1996 по 31.12.1996 страхові внески сплачено та заробітна плата

нараховувалася;

з 10.03.1997 по 11.11.1997 страхові внески щодо ПФ "Ромма" списані згідно чинного законодавства.

Отже, оскільки протягом зазначених періодів кооператив "Україна" сплачує страхові внески та нараховує заробітну плату, то вказані періоди повинні бути зараховані до трудового стажу для призначення пенсії.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано дані Пенсійного фонду про сплату страхових внесків та відмовлено у зарахуванні періоду роботи у кооперативі до стажу необхідного для призначення.

Періоди роботи (до 01.01.2004) зараховуються до стажу роботи згідно записів трудової книжки, а з 01.01.2004 року згідно довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5, відповідно до сплати страхових внесків до Пенсійного фонду.

В даному випадку, йдеться про період суспільно корисної діяльності (1988-1997 роки), коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню, тому застосуванню підлягає ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в якій зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 1536,80 грн. та 2305,20 грн. всього на суму 3842,00 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року у справі №300/228/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати неправомірною відмову Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у зарахуванні ОСОБА_2 періоду роботи з 17.10.1988 року по 11.11.1997 року до страхового стажу та в призначені пенсії за віком.

Зобов`язати Коломийське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 17.10.1988 року по 11.11.1997 року в кооперативі «Україна» (реорганізований в ПФ «РОММА») в страховий стаж та призначити пенсію з урахуванням цього стажу з дня набуття права, а саме з 20.06.2018 року.

Стягнути з Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області () за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 3842,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.06.2019 р.