Справа № 274/2859/16-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 червня 2019 року
м. Київ
справа №274/2859/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17237/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 274/2859/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (далі Міноборони), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Житомирський облвійськкомат) про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міноборони
на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.09.2016, ухвалену у складі головуючого судді Хуторної І.Ю. та
ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Зарудяної Л.О., суддів Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.,
І. РУХ СПРАВИ
1. 13.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
визнати нечинним рішення Департаменту фінансів Міноборони та Житомирського облвійськкомату про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 20-місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІІ групи;
зобов`язати Міноборони провести нарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 20 - місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІІ групи, військовослужбовцю звільненому з військової служби - на день звільнення за останньою посадою, виходячи з посадового окладу за військовим званням, щомісячних видів грошового забезпечення і одноразових додаткових видів грошового забезпечення та провести виплату нарахованих коштів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на те, що у квітні 1984 року при виконанні службових обов`язків в Республіці Афганістан, де велися бойові дії, він приймав участь у військовій бойовій операції, під час якої йому було спричинені тілесні ушкодження в ділянку голови, правої лівої кисті, лівого колінного суглобу та лівої гомілки. 15.05.1995 відповідно до наказу № 053-ПМ Командуючого військами Прикарпатського військовою округу його звільнено в запас за віком. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я він лікувався у 2010 та 2012 роках у Житомирському обласному госпіталі. Відповідно до акта огляду МСЕК з 24.07.2012 йому встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. У визначеному законом порядку він звернувся до Міноборони з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. У березні 2016 року з Житомирського облвійськкомату отримав листа, відповідно до якого Департамент фінансів Міноборони йому відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі постанова № 499, Порядок № 499 відповідно) та стаття 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2007, та осіб звільнених після зазначеної дати, яким встановлено інвалідність. Вважає, що зазначена відмова є протиправною та такою, що порушує та обмежує його права.
2. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області постановою від 21.09.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016, частково задовольнив позовні вимоги:
визнав протиправною бездіяльність Міноброни, що полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
зобов`язав Міноборони вирішити питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №499 та статті 16 Закону № 2011-XII.
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирського облвійськкомату відмовив.
3. 30.12.2016 Міноборони звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.09.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12.01.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.
6. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
7. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 проходив військову службу та 15.05.1995 був звільнений в запас у зв`язку з вислугою років, що підтверджується копією витягу з наказу командуючого військами Прикарпатського військового округу № 053-ПМ.
Відповідно до акта судово-медичного дослідження (обстеження) № 263 на підставі направлення ТВО військового комісара Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату від 02.04.2012 проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_1 та виявлено рубці в ділянці чола зліва, на долонних поверхнях обох кистей, на зовнішньо-боковій поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівої гомілки. Дані рубці могли виникнути на місці загоювання ран, які могли утворитися від дії вогнепального поранення, що можливо в термін та за обставин, що вказав потерпілий (1984 рік).
З витягу з протоколу засідання Центральної військової - лікарської комісії Міноборони по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 09.07.2012 № 1326 видно, що отримане позивачем поранення, ЗЧМТ-контузія головного мозку пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 239762 від 31.07.2012, ОСОБА_1 з 24.07.2012 встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач 28.12.2015 звернувся до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату, який направив документи позивача до Житомирського облвійськкомату.
Житомирський облвійськкомат 30.12.2015 заяву ОСОБА_1 , разом з доданими документами та висновком про відсутність права на отримання одноразової ним грошової допомоги направив до Міноборони.
Листом від 29.02.2016 № 248/3/6/1077 Департамент фінансів Міноборони повідомив Житомирський облвійськкомат про те, що підстави для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні та повернув документи.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався тим, що оскільки позивач отримав право на призначення вказаної допомоги 24.07.2012, тому має право на її призначення та виплату відповідно до Порядку № 499. При цьому, суди попередніх інстанції вказали на те, лист Департаменту фінансів Міноборони не можна розцінювати як рішення Міноборони про результати розгляду звернення позивача. У Міноборони рішення щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, проте дій, спрямованих на прийняття відповідного рішення уповноваженим органом (комісією), цим Департаментом вжито не було.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що строки визначені у статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ щодо реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги поширюються на позивача, оскільки станом на 01.01.2014 не приймалось рішень про виплату йому такої допомоги, у зв`язку з тим, що строк позивачем пропущено.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
12. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
13. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
14. Предметом спору у цій справі є дії щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІІ групи.
15. Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) було закріплено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
16. На виконання вказаної норми Закону № 2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою № 499 затверджено Порядок № 499, пунктом 2 якої визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
17. Частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення позивача за виплатою) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
18. Частиною другою наведеної норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
19. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
20. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі постанова № 975, Порядок № 975 відповідно) прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок № 975).
21. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 році № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
22. Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
23. Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон № 2011-ХІІ, в редакції Закону України від 03.11.2006 № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яка діяла з 01.01.2007 до 01.01.2014 та Порядок № 499.
24. Системний аналіз наведених правових норм (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) дає підстави зробити висновок, що застосування статті 16 Закону № 2011-ХІІ, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
25. Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, допомога виплачується у розмірі 20-місячного грошового забезпечення інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
26. Отже, оскільки ІІІ група інвалідності була установлена позивачу з 24.07.2012, то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі нормативно - правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності.
27. Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової допомоги з моменту встановлення йому ІІІ групи інвалідності.
28. Аналогічна правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 288/349/17 та від 07.02.2019 у справі № 816/1266/16.
29. За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про протиправність бездіяльності Міноборони, що виразилась у нерозгляді питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та необхідності зобов`язання Міноборони розглянути вказане питання, оскільки лист Департаменту фінансів Міноборони не можна розцінювати як рішення Міноборони в розумінні абзацу 2 пункту 7 Порядку №499, відповідно до якого Міноборони, як Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
30. Доводи відповідача про те, що нова редакція (з 01.01.2007) Закону № 2011-ХІІ не поширюється на позивача є безпідставними, оскільки отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону № 2011-ХІІ діюче законодавство пов`язує не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому тієї чи іншої групи інвалідності, що впливає на розмір такої допомоги.
31. Що стосується доводів касаційної скарги про пропуск позивачем трирічного строку звернення із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, встановленого пунктом 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вказана норма набрала чинності 01.01.2014, а право на одноразову грошову допомогу у ОСОБА_1 виникло у липні 2012 року. Тому, трирічний строк звернення за отриманням одноразової допомоги слід обраховувати з 01.01.2014.
32. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами попередніх інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
33. Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
34. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.
35. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.09.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі № 274/2859/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
Л.В. Тацій,
Судді Верховного Суду