Справа № 357/1122/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/1122/17 Суддя першої інстанції: Бондаренко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_1 ,

представника позивача: - ОСОБА_5,

апелянта: - ОСОБА_2,

представника апелянта: - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіна Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіна Дмитра Олександровича про визнання дій протиправними в якому просила:

- визнати дії інспектора РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіна Дмитра Олександровича при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 042402 від 20.12.2016 року та схеми ДТП (додатку до нього) протиправними.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі № 357/1122/17.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

03 червня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 20064, позивачем подано клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . Своє клопотання ОСОБА_1 мотивує тим, що ОСОБА_2 є особою, права, свободи та інтереси якого судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не вирішувалось, оскаржуваним рішенням не зачіпаються.

Розглянувши дане клопотання без виходу до нарадчої кімнати, колегія суддів постановила відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року та матеріалів справи ОСОБА_2 є учасником ДТП, що сталося 20.12.2016 року на перехресті вул.. Героїв Оборони та Голосіївського проспекту за участю ОСОБА_1 .

На переконання колегії суддів, рішення у справі безпосередньо впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, посилання позивача на п.3 ч.1 ст. 305 КАС України є необґрунтованим.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 042402 від 20.12.2016 року та схеми ДТП вбачається, що останні були складені із грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, адже Інспектором РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіним Дмитром Олександровичем не було проведено заміри гальмівного шляху автомобілів, механічні ушкодження автомобілів не відображено ні в протоколі, ні в схемі ДТП, не було допитано свідка ОСОБА_3 , не зрозуміло, що за свідок ОСОБА_4 і де він знаходився в момент ДТП.

Колегія суддів, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладеного в постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 712/10317/17, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 20.12.2016 року інспектором РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Кожемякіним Дмитром Олександровичем було складено протокол про порушення правил дорожнього руху та вчинення ДТП, відповідно до якого, 20.12.2016 року о 12 годині 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , на Голосіївському проспекті в м. Києві, перед початком руху не переконалась в безпечності свого маневру, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Героїв Оборони на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Land Rover Discovery» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 8.7 та 10.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується копією протоколу (а.с. 9).

27.01.2017 року постановою Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак 29.05.2017 року Апеляційним судом міста Києва винесено постанову відповідно до якої постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно неї направлено до Голосіївського управління поліції ГУ НП України в м. Києві для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру державних розслідувань, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 75-77).

Позивач, вважаючи дії інспектора РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіна Дмитра Олександровича при складенні протоколу про адміністративні правопорушення протиправними, звернулась із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 4 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 розділу VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Разом з тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 042402 від 20.12.2016 року та схеми ДТП вбачається, що складання даних матеріалів відбувалось із грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Так, відповідачем не було проведено заміри гальмівного шляху автомобілів, механічні ушкодження автомобілів не відображено ні в протоколі, ні в схемі ДТП, не було допитано свідка ОСОБА_3 , не зрозуміло, що за свідок ОСОБА_4 і де він знаходився в момент ДТП.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року № 712/103174/17, від 10 травня 2018 року № 760/9462/16-а.

Так, відповідно до вищевказаних рішень, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 254 цього Кодексу, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 19 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме те рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права та обов`язки позивача, то дії такого суб`єкта владних повноважень або його посадової особи, які здійснюються у процедурі, яка передує прийняттю рішення не можуть бути окремим предметом судового розгляду, так як такі дії не мають безпосереднього впливу на правовий статус особи, яка звернулась із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Безпосередній вплив на обсяг прав такого платника має постанова про адміністративне правопорушення, яка приймається на підставі низки процесуальних дій посадової особи суб`єкта владних повноважень. Отже, дії відповідача щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Обставини щодо правомірності дій посадової особи при складанні такого протоколу входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень (постанова про адміністративне правопорушення), а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

На переконання колегії суддів, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, правильним процесуальним наслідком є розгляд позовних вимог по суті та прийняття судового рішення за наслідками такого розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з огляду на той факт, що визнання протиправними дій інспектора РОМ № 1 Батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Кожемякіна Дмитра Олександровича при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 042402 від 20.12.2016 року та схеми ДТП (додатку до нього) повинні бути розглянуті при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст виготовлено 18 червня 2019 року.