Справа № 480/4471/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2019 р.Справа № 480/4471/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів у справі 480/4471/18

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги від 07.11.2018 №Ф 1557-54. Свої вимоги мотивує тим, що головне управління ДФС у Сумській області не є територіальним органом Державної фіскальної служби України внаслідок відсутності реєстрації постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 06.08.2014 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби України та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" в Міністерстві юстиції України. Тому складання та надсилання вимоги про нарахування недоїмки від юридичної особи, яка не є органом доходів і зборів, є порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим остання підлягає скасуванню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2019р. адміністративний позов приватного підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування вимоги задоволено частково. Скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу від 07.11.2018 №Ф 1557-54 в частині штрафу в сумі 170 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції приватним підприємцем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що дане рішення має бути скасоване, а по справі прийняте нове рішення яким має бути задоволено позовну вимогу, зазначену в позовній заяві, в зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

20.06.2019 р. до суду надійшла заява приватного підприємцем ОСОБА_1 про відвід суддів. Посилається на рішення Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав і основоположних свобод, рішення Конституційного суду з прав людини, норми Конституції, Цивільного кодексу України та КАС України. В обґрунтування заяви про відвід зазначає, що18.06.2019 колегією Григоров A.M. , Бартош Н.С. , Подобайдо З.Г. було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування документів на підтвердження факту утворення в спосіб визначений законом юридичної особи - Другого апеляційного адміністративного суду та відмовлено в підтвердженні набуття ними повноважень судді з моменту складання присяги судді та відмовлено в підтвердженні прийняття Вищою радою правосуддя (далі ВРП) рішень про переведення їх до Другого апеляційного адміністративного суду. Не підтвердження того, що справа № 480/4471/18 (апеляційна скарга по даній справі) буде розглянута громадянами України, які набули повноважень судді, після складання присяги судді, в законний спосіб займають штатну посаду судді в одному з судів України , який в свою чергу (суд) є юридичною особою та утворений законом проект якого був внесений до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя (чи утворений Президентом України та на підставі указу Президента України) вважає порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

У судовому позивач підтримав заяву про відвід суддів Григорова A.M., Бартош Н.С., Подобайдо З.Г.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Колегія суддів, дослідивши доводи заяви та матеріали справи, заслухавши представників сторін, які прибули у судове засідання, дійшла висновку, що заява про відвід суддів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи:

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син. дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім і або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 3 1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Одну з найважливіших гарантій незалежності суддів закріплено в ч. 2 ст. 126 Конституції, відповідно до якої вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Це положення Основного Закону було роз`яснено Конституційним Судом України у Рішенні від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004. Таким чином, незалежність суддів передбачає право при здійсненні судочинства бути вільними від будь-якого обмеження, впливу, заанґажованості, тиску, погроз, втручань. Відповідно, задля забезпечення принципу незалежності суддів, відвід судді не може бути задоволено лише з суб`єктивних міркувань сторони, хоча й вони можуть мати логічну послідовність, щодо прогнозованого вирішення справи не на його користь.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Доводи заявника, як на підставу для відводу колегії суддів на те, що колегією Григоров A . M. , Бартош Н.С. , Подобайдо З.Г. було відмовлено підтвердити факт утворення в спосіб визначений законом юридичної особи - Другого апеляційного адміністративного суду та відмовлено в підтвердженні набуття ними повноважень судді з моменту складання присяги судді та відмовлено в підтвердженні прийняття Вищою радою правосуддя (далі ВРП) рішень про переведення їх до Другого апеляційного адміністративного суду, суд вважає безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що інформація про утворення юридичної особи Другого апеляційного адміністративного суду є загальновідомим фактом. Дана інформація є в відкритому доступі.

Крім того, Указом Президента України від 29.12.2017 року № 455/2017 "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" ліквідовано Харківський апеляційний адміністративний суд та утворено Другий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Полтавську, Сумську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Вищою радою правосуддя ухвалені рішення про переведення суддів до Другого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з повідомленням в газеті "Голос України" № 250 від 28.12.2018 року. Другий апеляційний адміністративний суд розпочав роботу з 28.12.2018 року, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Харківський апеляційний адміністративний суд припинив здійснення правосуддя.

Наведені данні є в загальному доступі.

Крім того, суд зазначає, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді.

Відповідно до ч.4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає наявних підстав передбачених ст. 36 та ст. 37 КАС України для відводу колегії суддів Григоров A.M., Бартош Н.С., Подобайдо З.Г.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу колегії суддів в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, на думку колегії суддів з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається та не надано.

Посилання позивача в заяві про відвід колегії на правові норми та рішення Європейського суду з прав людини є необґрунтованими, оскільки судові рішення прийняті навіть в справах з схожими правовідносинами є правовою позицією суддів в межах певної справи та не може бути підставою для відводу суддів.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі надходження заяви про відвід до вирішення питання про відвід.

В даному випадку, враховуючи те, що п.8 ч. 2 ст. 236 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду зупинити провадження у справі в разі надходження заяви про відвід, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 29, 30, 31, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів визнати необґрунтованою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 21.06.2019р.