Справа № 554/8629/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р.Справа № 554/8629/15-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Микитенко В.М., м. Полтава, повний текст складено 09.11.18 року по справі №554/8629/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської міської ради , Полтавського міського голови Мамая Олександра Федоровича треті особи Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради , Виконавчий комітет Полтавської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Полтавської міської ради, Полтавського міського голови, в якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність міського голови м. Полтави, що полягала у неналежному розгляді заяв ОСОБА_1 від 09 вересня 2014 року та від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво;

- зобов`язати Полтавську міську раду розглянути в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 09 вересня 2014 року та від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво та вчинити всі дії передбачені законодавство дії для захисту інтересів територіальної громади;

- стягнути з Полтавського міського голови та Полтавської міської ради солідарно 500 тисяч гривень моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , нанесеної у зв`язку з порушенням його громадянських прав та свобод.

Ухвалами Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2015 р. та від 21.02.2018 р. були залучені в якості третіх осіб Виконавчий комітет Октябрської (після перейменування Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради) районної у м. Полтаві ради та Виконавчий комітет Полтавської міської ради.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 17.05.2018 року клопотання представника відповідача Полтавської міської ради Лисанця А.Ф. про часткове закриття провадження у справі - задоволено. Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської міської ради та Полтавського міського голови про визнання протиправною бездіяльності, що полягала у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.09.2014 року про незаконне будівництво та зобов`язання Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 09.09.2014 року про незаконне будівництво та вчинити всі передбачені законодавством дії для захисту інтересів територіальної громади - закрито.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 02.11.2018 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Полтавського міського голови - відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.11.2018 року у справі №554/8629/15-а і винести нове рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавської міської ради та Полтавського міського голови.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що на його переконання суд першої інстанції взагалі не мотивував свою відмову в позові. Викладені судом першої інстанції у рішенні від 02 листопада 2018 року обґрунтування та мотивація ніяким чином не відносяться до предмету позовних вимог, а взагалі не мають стосунку до предмету і тим більше не ґрунтуються на матеріалах справи. Вказує, що звернувшись з письмовою заявою до Полтавського міського голови в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" отримав відповідь зовсім іншої особи - Октябрської районної ради м. Полтави, підписану очільником даного органу. Зазначає, що відповідь має надаватися тим органом, який отримав заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Вказує, що предметом його оскарження є по - перше, міський голова до компетенції якого відноситься вирішення постановлених у зверненні громадянина питань, не відповів на дане звернення, а по - друге, що документ отриманий заявником від третьої особи внаслідок звернення є абсолютно незаконний, та такий, що порушує матеріальні права позивача (право на отримання належної відповіді на звернення, право на необхідне та законне реагування на звернення громадянина) та нематеріальні його права (шляхом нанесення неправомірною бездіяльністю моральної шкоди). Крім того, зазначає, що відповідач та місцевий суд в оскаржуваному рішенні стверджують, що виключне право звертатися з позовом про знесення об`єктів самочинного будівництва належить відповідним управлінням ДАБК, такий підхід спричинений умисним спотворенням чинного законодавства відповідачами, що призвело до помилкового висновку місцевого суду. Також зазначає, що при зверненні з позовом заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди, нанесеної йому протиправною бездіяльністю суб`єктів владних повноважень. Вказує, що в матеріалах справи містяться численні обґрунтування наявності та розміру даної шкоди. Крім того, посилається на висновок судово - психологічної експертизи, яка була проведена ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, яким зафіксовано наявність нанесеної йому моральної шкоди та установив розмір такої шкоди, вказаний висновок є належним доказом і повинен оцінюватися у сукупності з іншими матеріалами, що не було зроблено місцевим судом.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради надав до суду апеляційної інстанції пояснення, в яких просив розглядати дану справу без участі його представника, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Полтавській міський голова на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій змінився.

05.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням, в якому, посилаючись на хворобу, просив апеляційний перегляд справи здійснювати без його участі. Вказує, що повністю підтримує аргументи та мотиви своєї апеляційної скарги, та вважає, що положення, викладені в запереченні відповідача апеляційну скаргу такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, просить врахувати суд апеляційної інстанції при перегляді справи і вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, що відповідачі продовжують порушувати його немайнові права.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.01.2015 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 р., адміністративний позов ОСОБА_1 від 21.10.2014 року було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради, що полягала у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. про незаконне будівництво. Зобов`язано виконавчий комітет Октябрської районної у місті Полтаві ради розглянути в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. про незаконне будівництво та вчинити усі передбачені законодавством дії для її належної перевірки. У іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Цією постановою судом було встановлено, що 21.10.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Полтавської міської ради та виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради, що полягає у протиправній передачі заяви ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. на розгляд відділу містобудування та архітектури Октябрського райвиконкому; визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. про незаконне будівництво, розпочате ОСОБА_2 поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та не вчиненні відповідних дій за її результатами; визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. про незаконне будівництво, розпочате ОСОБА_2 поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та не вчиненні відповідних дій за її результатами; зобов`язати Полтавську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2014 р. про незаконне будівництво, розпочате ОСОБА_2 поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та вчинити всі передбачені законом дії для її перевірки.

На підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 тоді посилався на те, що 09.09.2014 р. він звернувся до Полтавської міської ради з повідомленням про незаконне будівництво, розпочате ОСОБА_2 на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Полтави поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . У відповідь на його заяву ним отримано лист виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради, згідно з яким його звернення розглянуто відділом містобудування та архітектури Октябрського райвиконкому з виходом на місце та в ході обстеження 25.09.2014 р. ознак виконання робіт з будівництва гаража за вказаною адресою не виявлено. Вважає, що така бездіяльність є незаконною, оскільки на момент подачі заяви від 09.09.2014 р. ОСОБА_2 проводилась забудова частини земельної ділянки, що належить територіальній громаді.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви від 09.09.2014 р. до Полтавської міської ради наразі вже були розглянуті у спорі між тими самим сторонами, про той самий предмет та із тих же самих підстав, а тому провадження у цій частині було закрито.

Крім того, позивач ОСОБА_1 30.03.2015 р. звертався до міського голови м. Полтави із заявою, в якій просив з метою захисту інтересів Полтавської міської територіальної громади пред`явити до Октябрського районного суду м. Полтави позов до члена авто гаражного кооперативу «Енергія» ОСОБА_2 про приведення у відповідність з законом самовільно захопленої земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Полтави, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

Указаний лист зареєстрований 03.04.2015 р. у виконавчому комітеті Полтавської міської ради та міським головою зроблена резолюція щодо взяття її на контроль і вона була передана для розгляду голові Шевченківської (раніше - Октябрської) районної у місті Полтави ради Бардінову А.В. При цьому останньому було переписано про прийняте рішення інформувати заявника.

22.04.2015 р. за вих. №Г02.1-27/474 головою Шевченківської (раніше - Октябрської) районної у місті Полтави ради Бардіновим А.В. направлено повідомлення на адресу ОСОБА_1 та роз`яснено йому, що відповідними повноваженнями щодо подання указаного ним позову наділені відділи ДАБК, водночас, такими повноваженнями не наділені районні у місті Полтаві ради та їх виконавчі комітети.

Позивач, вважаючи неправомірною бездіяльність міського голови м. Полтави, звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів протиправності бездіяльності відповідачів по справі, а тому і не вбачається і підстав для зобов`язання їх вчиняти певні дії та стягнення із них моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначені Законом України "Про звернення громадян".

Згідно ч. 1 ст.1 вищенаведеного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина 1 статті 15 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до ст. 20 Закону України № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2015 р. позивач звернувся до Полтавського міського голови з заявою, в якій просив з метою захисту інтересів Полтавської територіальної громади пред`явити до Октябрського районного суду м. Полтави позов до члена Автогаражного колективу " Енергія " ОСОБА_2 про приведення у відповідність з законом самовільно захопленої земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Полтави, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва (т.1 а.с. 14-16).

Колегія суддів зазначає, що вищевказану заяву позивача було зареєстровано 03.04.2015 р. та відповідно до резолюції Полтавського міського голови зроблена резолюція щодо взяття заяви позивача на контроль і передання на розгляд голові Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінову А.В. Крім того, голові Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінову А.В. було вказано про прийняте рішення інформувати заявника і Полтавського міського голову (том 1 а.с. 187).

22.04.2015 р. головою Октябрської районної у місті Полтави ради Бардіновим А . В. було направлено листа (вих. №Г02.1-27/474) позивачу на його заяву, відповідно до змісту якого вбачається, що з прийняттям 17.02.2011 року Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснення комплексу заходів, визначених положеннями статті 41 даного закону, як Державний архітектурно - будівельний контроль, а саме: складання протоколів, актів перевірок про вчинення правопорушень в сфері містобудування, надання обов`язкових до виконання приписів та накладення штрафів відповідно до закону , покладено на інспекцію Державного архітектурно - будівельного контролю і не належить до повноважень районних у м. Полтаві рад та їх виконавчих комітетів (т.1 а.с.10).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи зазначає, що за наслідками звернення позивача від 30.03.2015 р. головою Октябрської районної у місті Полтави ради Бардіновим А.В. було розглянуто це звернення, не допустивши порушення законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача в порядку Закону України "Про звернення громадян", та в строки, передбачені цим Законом надано заявнику відповідь на порушені ним питання, що підтверджується листом від 22.04.2015 р. (вих. №Г02.1-27/474).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в межах Закону України "Про звернення громадян" порушень прав позивача з боку відповідачів не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач звернувшись з письмовою заявою до Полтавського міського голови в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" отримав відповідь зовсім іншої особи - Октябрської районної ради м. Полтави, підписану очільником даного органу, зазначаючи, що особа до якої направлено звернення може залучати для підготовки відповіді на нього інших осіб, але відповідь за результатами розгляду заяви має надаватися тим органом, який отримав заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, тобто Полтавський міський голова не відповів на його звернення, а надана відповідь від третьої особи є незаконною та такою, що порушує матеріальні і нематеріальні права позивача, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що звернення, яке адресовано органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких не належить вирішення порушених у зверненні питань, не підлягає розгляду по суті має бути надіслано (передано) за належністю органу чи посадовій особі, до повноважень яких належить вирішення таких питань.

Отже, оскільки порушені питання в зверненні позивача від 30.03.2015 р. безпосередньо не входили до повноважень Полтавського міського голови, останнім було передано заяву позивача за належністю до виконання голові Октябрської районної у місті Полтави ради Бардіновим А.В., який після розгляду вказаного звернення надав письмову відповідь ОСОБА_1 , як посадова особа, яка в розумінні ст.7 Закону України "Про звернення громадян" є належною особою на розгляд звернення громадянина, оскільки до її компетенції входив розгляд поставлених питань в зверненні. Стосовно незаконності відповіді голови Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінова А.В. на звернення позивача від 30.03.2015 р., колегія суддів вказує, що ці доводи хибні з урахуванням наведеного вище, а також з огляду на те, що останнім було розглянуто звернення позивача та перевірено, викладені в ньому факти не допустивши порушення законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача в порядку Закону України "Про звернення громадян", та в строки, передбачені вказаним Законом надано заявнику відповідь на порушені ним питання.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що позивач не вимагає визнання протиправною бездіяльність міського голови м. Полтави щодо неповідомлення його у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк про те, що його звернення було передано на розгляд голові Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінову А.В.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається відсутність компетенції у голови Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінова А.В. на розгляд та вирішення таких звернень, відповідні доводи апелянт не наводить.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідь голови Октябрської районної у місті Полтави ради Бардінова А.В. від 22.04.2015 р. на звернення позивача від 30.03.2015 р. не є предметом позову по даній справі, оскільки останнім не оскаржується. Відповідні позовні вимоги відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідач та місцевий суд в оскаржуваному рішенні стверджують, що виключне право звертатися з позовом про знесення об`єктів самочинного будівництва належить відповідним управлінням ДАБК, а тому такий підхід спричинений умисним спотворенням чинного законодавства відповідачами, що призвело до помилкового висновку місцевого суду, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до п.п.1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Дії органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються ним як суб`єктом владних повноважень послідовно в чітко визначеному порядку. Зокрема такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов`язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.04.2018 р. по справі №161/14920/16-а.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідності до ч. 4 ст.5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Колегія суддів зауважує, що звертатися чи не звертатися до суду із адміністративним позовом є правом, а не обов`язком суб`єкта владних повноважень, проте Полтавському міському голові, як самостійному суб`єкту владних повноважень Конституцією та законами України прямо не визначено чинним законодавством порядку та умов звернення від свого імені із адміністративними позовами до суду щодо знесення самочинного будівництва, тоді як такі права делеговані відповідним відділам ДАБК та законодавством визначена відповідна процедура.

Той факт, що Полтавська міська рада, як власник земельних ділянок, має право звертатися з відповідними позовами та вимагати звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок та вимагати дотримання законодавства при користуванні земельними ділянками, які належать відповідній територіальній громаді, не свідчить, що саме на Полтавського міського голову покладено обов`язок вчиняти конкретні дії, при будь - якій міській раді можуть бути створені органи, які будуть відповідати за вирішення певних питань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що необґрунтованості та безпідставності вимог позивача щодо визнання неправомірною бездіяльність міського голови м. Полтави , що полягала у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво, а тому судом першої інстанції було правомірно відмовлено в цій частині вимог позивача.

Оскільки вимоги позову про зобов`язання Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво та вчинити всі дії передбачені законодавство дії для захисту інтересів територіальної громади є похідними від вищевказаних вимог, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, а тому судом першої інстанції було також правомірно відмовлено в їх задоволенні.

Щодо вимог позивача про стягнення з Полтавського міського голови та Полтавської міської ради солідарно 500 тисяч гривень моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , нанесеної у зв`язку з порушенням його громадянських прав та свобод, колегія суддів зазначає

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційним переглядом встановлено необґрунтованість та безпідставність вимог позивача щодо визнання неправомірною бездіяльність міського голови м. Полтави, що полягала у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво та зобов`язання Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2015 року про незаконне будівництво та вчинити всі дії передбачені законодавство дії для захисту інтересів територіальної громади відповідно і вимоги позивача про стягнення з Полтавського міського голови та Полтавської міської ради солідарно 500 тисяч гривень моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , нанесеної у зв`язку з порушенням його громадянських прав та свобод, які є пов`язаними не підлягають задоволенню.

Щодо посилання апелянта на висновок судово - психологічної експертизи, яка була проведена ХНДІСЕ ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, яким зафіксовано наявність нанесеної йому моральної шкоди та установив розмір такої шкоди, вказаний висновок є належним доказом і повинен оцінюватися у сукупності з іншими матеріалами, що не було зроблено місцевим судом, колегія суддів відхиляє ці посилання з огляду на таке.

Як вбачається з висновку вказаної експертизи, тільки за умови, якщо судом буде встановлено, що відповідач (міський голова м. Полтави, Полтавська міська рада) діяли всупереч Закону України "Про звернення громадян", то страждання, яких зазначав ОСОБА_1 у ситуації, що досліджується по справі, може розглядатися як психологічна підстава моральної шкоди. Крім того, зазначається, що за умови, якщо судом буде встановлено, що відповідач (міський голова м. Полтави, Полтавська міська рада) діяли всупереч Закону України "Про звернення громадян", то можливий орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) може складати 4,5 МЗП (розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятий на момент винесення рішення судом).

Отже, оскільки за результатами апеляційного перегляду даної справи не встановлено, що відповідачі діяли всупереч Закону України "Про звернення громадян" або було порушено права позивача під час розгляду його звернення, колегія суддів не вбачає підстав для врахування висновку Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №2221 за матеріалами адміністративної справи №554/8629/15-а складеного 31.10.2017.

Щодо поданих до матеріалів справи Виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 22.04.2019 р., 25.04.2019 р., 10.05.2019 р. відповідних доводів про закриття провадження по даній справ, а також поданих до них додаткових обґрунтувань та додаткових пояснень, суд апеляційної інстанції відхиляє ці доводи, як необґрунтовані та такі, що не впливають на апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, оскільки предметом перегляду по даній справі є перевірка правомірності дій відповідачів щодо дотримання вимог Закону України "Про звернення громадян" при розгляді звернення позивача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.11.2018 року по справі №554/8629/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року