Справа № 280/1656/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1656/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. (суддя Батрак І.В.) в справі № 280/1656/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» до Запорізької обласної державної адміністрації про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення від 03.04.2018 р. № 50/13 про організацію перевезення пасажирів на міжміських і приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах), у формі листа-пропозиції № 08-22/2893 від 28.03.2018 р.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав порушення норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що позовні вимоги підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що лист-пропозиція про розірвання договору № 08-22/2893 від 23.08.2018 р., в якому пропонувалось перевізнику розірвати договори шляхом укладення відповідної додаткової угоди, та повідомлено про розірвання договору у судовому порядку у разі залишення листа без розгляду або у випадку відмови від розірвання договору, не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суд першої інстанції вважав, що у разі укладення органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування з перевізником-переможцем конкурсів договору на перевезення пасажирів виникають договірні правовідносини. Такий договір не може вважатись адміністративним договором, а є господарським, що унеможливлює розгляд цієї вимоги за правилами КАС України. Відповідно, спірні відносини підлягають вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 р. у справі № 808/934/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька перевізна компанія» до конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1», про визнання протиправним та скасування рішення скасоване рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, що оформлене протоколом засідання конкурсного комітету № 3/10/2017 від 14.09.2017 р., в частині допущення перевізника-претендента TOB «Запорожградранс-1» до участі у конкурсі на перевезення пасажирів на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, за об`єктом конкурсу № 21 та № 50; скасоване рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, що оформлене протоколом засідання конкурсного комітету № 3/10/2017 від 14.09.2017 р., в частині визначення TOB «Запорожградтранс-1» переможцем конкурсу на об`єкті конкурсу №21 та № 50; скасоване розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 27.09.2017 р. № 513 «Про затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників від 14.09.2017 р. щодо визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування» в частині затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, щодо визначення переможцем конкурсу на об`єктах № 21 та № 50.

Керуючись абз. 4 п. 1 розділу VI договору від 03.04.2018 р. № 50/13 та статтею 188 Господарського кодексу України, Запорізькою обласною державною адміністрацією направлено ТОВ «Запорожградтранс-1» лист про розірвання договору №08-22/2893 від 23.08.2018 р., в якому запропоновано позивачу розірвати договір шляхом укладення відповідної додаткової угоди, та повідомлено про розірвання договору у судовому порядку у разі залишення листа без розгляду або у випадку відмови від розірвання договору.

Предметом позову є саме правомірність/протиправність листа Запорізької облдержадміністрації № 08-22/2893 із пропозицію про розірвання договору перевезення.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вказано вище, предметом позову є лист Запорізької облдержадміністрації № 08-22/2893 із пропозицію про розірвання договору перевезення.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 4 КАС України адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Процедура проведення відповідного конкурсу встановлена Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 р. (далі - Порядок № 1081), пунктом 2 якого визначені значення термінів:

- конкурсний комітет - постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу;

- організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс;

- перевізник-претендент - автомобільний перевізник, який в установленому порядку подав заяву та документи для участі в конкурсі.

Згідно з пунктом 8 Порядку переможця чи переможців конкурсу визначає організатор перевезень на підставі рішення конкурсного комітету окремо щодо кожного об`єкта конкурсу. У разі коли щодо одного чи кількох об`єктів конкурсу встановлено, що рішення конкурсного комітету прийнято з порушенням законодавства, організатор перевезень приймає рішення про скасування такого рішення конкурсного комітету щодо цих об`єктів та виносить його для повторного розгляду на наступному засіданні конкурсного комітету..

У пункті 10 Порядку зазначено, що організатор перевезень затверджує умови конкурсу, в тому числі обов`язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов`язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо). Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об`єкті конкурсу, який включає міські та приміські внутрішньообласні автобусні маршрути загального користування, транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, в кількості до 35 відсотків загальної кількості автобусів до 31 грудня 2019 р. та до 50 відсотків - з 1 січня 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону 2344-III договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

В цьому випадку між Запорізькою облдержадміністрацією та ТОВ «Запорожградтранс-1» за результатами конкурсу укладений договір від 03.04.2018 р. № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських і приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах) за маршрутами Запоріжжя (АС-2) - Василівське ч/з зупинку пр. Моторобудівників, 32 (у тому числі і в зворотному напрямку).

На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 р. у справі № 808/934/18, відповідно до абз. 4 п. 1 розділу VI договору від 03.04.2018 р. № 50/13 та статті 188 Господарського кодексу України Запорізькою облдержадміністрацією позивачу направлено лист про розірвання договору № 08-22/2893 від 23.08.2018 р., в якому запропоновано перевізнику розірвати договір шляхом укладення відповідної додаткової угоди, а також повідомлено про розірвання договору у судовому порядку у разі залишення листа без розгляду або у випадку відмови від розірвання договору.

Тобто, оскаржуваний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, а спрямований на врегулювання договірних відносин між сторонами договору перевезення.

Відповідно до частини першої статті 19 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Оскільки у разі укладення органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування з перевізником-переможцем конкурсу договору на перевезення пасажирів виникають договірні правовідносини, і такий договір не може вважатись адміністративним договором, а є господарським, суд визнає правильним висновок суду першої інстанції, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та повинен вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Висновки судів в цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.05.2016 р. у справі № 21-713а16.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про відмову у відкритті провадження у справі та роз`яснено позивачу, що ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Доводи апелянта про незгоду з висновком суду першої інстанції спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. в справі № 280/1656/1залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. в справі № 280/1656/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» до Запорізької обласної державної адміністрації про скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 19.06.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко