Справа № 360/1100/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа №360/1100/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя - Ірметова О.В.) від 26 квітня 2019 року у справі № 360/1100/19 (повний текст рішення складено 02 травня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити з 12 лютого 2019 року виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" без обмеження нарахованої пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 12 лютого 2019 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував норму матеріального права, застосувавши до спірних правовідносин ч.7 ст.43 Закону України №2262-ХІІ, в редакції Закону №1774-VIII, яка рішенням Конституційного суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано таким, що не відповідають Конститсуції України (є неконституційними).

Позивачем на адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № (МНС) від 06.03.2019, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 12.02.2019р., з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та відповідних надбавок у загальному розмірі 21350,44 грн., проте згідно з Законом України №2262-ХІІ розмір пенсії обмежено 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, який станом на момент призначення пенсії складав 14970,00 грн (а.с. 20).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Умови призначення пенсії за вислугою років визначені у статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII).

Розміри пенсій за вислугу років визначені статтею 13 Закону № 2262-XII, за приписами частини 2 якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 відсотків.

Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI статтю 43 Закону № 2262-XII доповнено новою частиною п`ятою - «Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 наведені зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Законом України від 08.07.2011 р. N 3668-VI частина п`ята статті 43 викладена у редакції - «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом України від 24.12.2015 р. N 911-VIII частину п`яту статті 43 доповнити реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень";

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. N 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N2262-XII зі змінами, а саме - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Законом України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII внесені зміни у Закон N 2262-XII, а саме у частині сьомій статті 43 слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. N 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону N 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Посилання відповідача на ті обставини, що положення першого речення ч.7 ст.43 Закону України №2262-ХІІ в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом від 06.12.2016 року №1774-VII на теперішній час не було визнано неконституційними, тому вони є чинними та підлягають застосуванню, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки Законом України від 06.12.2016 р. N1774-VIII були внесені зміни у частині сьомій статті 43 Закону N 2262-XII шляхом заміни слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" на словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем при призначенні позивачеві з 12.02.2019р. пенсії за вислугу років безпідставно було обмежено виплату пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Застосування судом першої інстанції положень ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки цією нормою визначено порядок обчислення пенсії за віком. У спірних правовідносинах позивачеві призначено пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі № 360/1100/19 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі №360/1100/19 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити з 12 лютого 2019 року виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" без обмеження нарахованої пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 12 лютого 2019 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження виплати ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" без обмеження нарахованої пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 12 лютого 2019 року.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т. Г. Гаврищук

Судді А. А. Блохін

І. В.Сіваченко