Справа № 826/6680/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 червня 2019 року м. Київ № 826/6680/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Шарій А.А., представника відповідача Білоконя М.В., у відсутність інших учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича, в якій висловив прохання:

- визнати дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича, що полягають у неакцептуванні (невключенні) до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» вимог ОСОБА_1 на суму 3415691,69 грн, - протиправними;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 на суму 3415691,69 грн як вимоги кредитора другої черги, внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 на суму 3415691,69 грн як таких, що підлягають задоволенню у другу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовної заяви зазначив про протиправне невключення відповідачем до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», що позбавляє його права на отримання коштів на суму 3415691,69 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/20410/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2019 року провадження у справі №826/6680/18 за позовом ОСОБА_1 поновлено та призначено засідання.

В засідання ні позивач, ні його представник, ні представники третьої особи не прибули, причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Відповідно, судом ухвалено провести засідання за участю представника відповідача.

Так, представником заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

Під час розгляду цивільної справи №752/3424/14-ц суди встановили, що відповідно до наказу №86-к від 15 березня 2006 року на виконання рішення Спостережної ради АБ «Діамант» від 1 лютого 2006 року, протоколу №02-2006/06, а також на підставі телеграми Головного управління Національного банку України по місту Києву та Київській області від 15 березня 2006 року №09-116/5771 на посаду Голови правління АК «Діамант» з 16 березня 2006 року приступив ОСОБА_1 .

Рішенням Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк», затвердженого протоколом Спостережної ради ПАТ «Діамантбанк» за №164 від 12 липня 2013 року, ОСОБА_1 звільнено з посади Голови правління ПАТ «Діамантбанк».

Крім того, Спостережною радою ПАТ «Діамантбанк» 12 липня 2013 року прийнято рішення, що затверджено протоколом Спостережної ради за №165 від 12 липня 2013 року, про виплату ОСОБА_1 винагороди за період роботи з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 2000000 грн за кожен рік роботи, що в загальному становить 12000000 грн.

12 липня 2013 року між ПАТ «Діамантбанк» та ОСОБА_1 підписано договір, за умовами якого сторони домовились у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади Голови Правління ПАТ «Діамантбанк», на підставі рішення Спостережної ради ( протокол № 164 від 12 липня 2013 року) за виконання обов`язків, покладених на Голову Правління статутом Банку, погодженим Національним банко України від 20 травня 2011 року, виплатити ОСОБА_1 винагороду в розмірі 12000000 грн.

Кошти в сумі 12000000 грн ОСОБА_1 виплачені не були, трудова книжка при звільненні на руки не видана.

За наслідками розгляду зазначеної цивільної справи рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2014 року, яке набрало законної сили, зобов`язано ПАТ «Діамантбанк» повернути ОСОБА_1 його трудову книжку та стягнуто з ПАТ «Діамантбанк» на користь ОСОБА_1 12003654 грн.

Також судом встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року №264-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2017 року №1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Діамантбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Діамантбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків ОСОБА_3 строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2017 року №2075 відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «Діамантбанк» з 24 травня 2017 року до 23 червня 2017 року включно.

Згідно з даним рішенням продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Діамантбанк» Старцевої Т.В. з 24 травня 2017 року до 23 червня 2017 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2017 року №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Діамантбанк» Тімоніну Олександру Олексійовичу строком на два роки з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно.

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Тімоніна О.О. із заявою (вх. № 2275/РК) про включення вимог кредитора до реєстру акцептованих вимог.

Заявлення таких кредиторських вимог обґрунтовано позивачем тим, що заборгованість Банку виникла внаслідок порушення ПАТ «Діамантбанк» трудового законодавства та законодавства про оплату праці.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Тімоніним О.О. не включено позивача до реєстру акцептованих вимог. Мотивом невключення позивача до вказаного реєстру слугувало те, що ОСОБА_1 не підтвердив заявлені вимоги фактичними даними.

Отже, визначаючись щодо заявленого клопотання по суті, суд виходить з того, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За правилами вказаних норм процесуального законодавства, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У цій справі правовідносини стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів і зобов`язання внести зміни до зазначеного реєстру на підставі того, що у ПАТ «Діамантбанк» перед позивачем існує встановлена рішенням суду заборгованість із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону №4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною п`ятою статті 34 Закону №4452-VI передбачено, що під час дії тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами частини першої статті 54 Закону №4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у статті 48 Закону №4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з трудових відносин між банком, як роботодавцем, і фізичною особою (працівником банку), уповноважена особа Фонду та Фонд у цьому випадку діють як органи управління банком.

Отже, спір про зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги звільненого працівника банку про стягнення існуючої заборгованості із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є публічно-правовим і мають вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №127/10129/17, від 3 квітня 2019 року у справі №826/20410/15.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене та враховуючи позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 КАС України, є необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися у порядку цивільного судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другою статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, питання щодо повернення судового збору буде вирішено у разі надходження відповідного клопотання позивача.

На підстав вкладеного, керуючись статтями 238, 241, 248, 294 КАС України,

ухвалив:

Клопотання представника відповідала задовольнити.

Провадження у справі №826/6680/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд його позовної заяви має здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-297 цього ж Кодексу.

Повний текст ухвали складеного й проголошено в судовому засіданні 19.06.2019.

Суддя О.М. Чудак