Справа № 160/5307/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Справа № 160/5307/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
07.06.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 29.05.2019 №59012622, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає постанову про накладення штрафу від 29.05.2019 №59012622 протиправною, необґрунтованою, прийнятою без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не враховуючи отриману інформацію про добровільне виконання рішення суду, державним виконавцем 29.05.2019 винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин боржником рішення;
- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 182/7378/18 виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області добровільно 01.02.2019, а саме нараховано ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком в розмірі 63 596,11 грн;
- розмір одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за рішенням суду № 182/7378/18 в сумі 63 596,11 грн буде виплачений згідно постанови Кабінету Міністрів України 22.08.2018 №649 після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду;
- Головне управління наголошує, що органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства;
- позивач звертає увагу на висновки Верховного Суду викладені в ухвалі від 16.07.2018 (справа № 811/1469/18), якою у відкритті провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу про розгляд її як зразкової за поданням судді Кіровоградського окружного адміністративного суду відмовлено з посиланням на те, що спірні правовідносини не є новими у судовій правозастосовній практиці, виходячи із висновків Верховного Суду України у постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів;
- позивач вважає, що накладення штрафу на Головне управління за невиконання рішення суду без поважних причин є неправомірним, оскільки суперечить нормам чинного законодавства України та дійсним обставинам справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з урахуванням положень статті 287 КАС України, витребувано від позивача та відповідача додаткові докази у справі та встановлено строк для подання витребуваних доказів до 14.06.2019.
14.06.2019 від відповідача до суду надійшли докази на виконання ухвали від 12.06.2019 та відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке:
- у межах даного виконавчого провадження боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснив нарахування, але зобов`язаний здійснити і виплату за вказаним нарахуванням у повному обсязі, оскільки це визначено судовим рішенням, тобто зобов`язання виплати суми перерахунку у повному обсязі здійснюється УПФУ не у добровільному порядку, в тому числі за приписами Постанови № 649, а у примусовому порядку на виконання судового рішення;
- відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за умов того, що п.2 Постанови №649 установлено, для виконання судових рішень, якими на органи ПФУ покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансується з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюються відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією Постановою, тому боржником самостійно розстрочено виконання рішення суду у частині виплати нарахованих коштів до невизначеної дати;
- відповідач наголошує, що день подання відзиву вбачається не виконання рішення суду в повному обсязі, у зв`язку з чим державним виконавцем за невиконання рішення суду в повному обсязі 29.05.2019 було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, яку направлено боржнику.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні 12.06.2019 відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
18.06.2019 від позивача до суду на виконання ухвали від 12.06.2019 надійшла заява про залучення до матеріалів справи копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі №182/7378/18; копії реєстру рішень, виконання за якими здійснюється за окремою бюджетною програмою; витягів з інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ); довідки щодо розрахунку суми грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. При цьому, позивачем не було повідомлено суд про неможливість подати витребувані докази у встановлені строки із зазначенням причин, а також не надано клопотання про поновлення строку встановленого судом.
Крім цього, суд зазначає, що позивачем не виконано в повному обсязі вимоги ухвали від 12.06.2019, а саме: не надано до суду інформацію чи прийнято станом на день розгляду справи Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, а в разі прийняття належним чином засвідчену копію такого рішення для залучення до матеріалів справи; інформацію та її документальне підтвердження чи виділені станом на день розгляду справи Пенсійним фондом України кошти на виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком шляхом перерахування коштів боржнику; інформацію та її документальне підтвердження щодо вжиття станом на день розгляду справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інших заходів, спрямованих на виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №182/7378/18.
Враховуючи вищевикладене, на підставі положень частини 9 статті 80 КАС України суд ухвалив розглянути справу за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі №182/7378/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Нікопольський технікум Національної металургійної академії України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу період роботи ОСОБА_1 в Нікопольському технікумі Національної металургійної академії України на посадах декана та завідуючого відділенням з 14 червня 1996 року по 05 лютого 2001 року та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи в Нікопольському технікумі Національної металургійної академії України на посадах декана та завідуючого відділенням з 14 червня 1996 року по 05 лютого 2001 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17.01.2019 вищевказане рішення набрало законної сили.

20.02.2019 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі №182/7378/18.

02.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №182/7378/18.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. від 06.05.2019 відкрито виконавче провадження №59012622 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду №182/7378/18 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком. Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім цього, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. постановами від 06.05.2019 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 109,00 грн та виконавчий збір у розмірі 16 692,00 грн.

Листом від 17.05.2019 №10792/08-01/26 «Про виконання рішення суду» Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повідомило начальника відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півня С.В., що рішення від 17.12.2018 у справі №182/7378/18 позивачем виконано добровільно 01.02.2019, а саме: нараховано ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком в сумі 63 596,11 грн. Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду » (далі - Постанова № 649). Розмір одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за рішенням суду № 182/7378/18 в сумі 63 596,11 грн буде виплачено згідно постанови пункту 2 Кабінету Міністрів України 22.08.2018 № 649 після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Крім цього, боржником зазначено, що органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.

Як додатки до вказаного листа стягувачем були надані витяги з ІКІС ПФУ від 01.02.2019 та довідка розрахунок суми грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за рішенням суду № 182/7378/18 від 17.12.2018, що підлягає виплаті Пінчук ОСОБА_3 . (без дати та номеру).

Супровідним листом від 29.05.2019 №021-33/7435 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. копію вказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було направлено на адресу ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . та зобов`язано стягувача в 3-денний строк з моменту отримання даного листа повідомити державного виконавця про намір стягувача щодо оскарження дій боржника по виконанню вимог даного судового рішення в судовому порядку.

Пінчук ОСОБА_3 . повідомила головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. листом від 10.06.2019 (вхід.№4663 від 12.06.2019), що відповідно до Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження» судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень. А у разі невиконання судового рішення, стягувач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених чинним законодавством. Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

В рамках виконавчого провадження №5.05.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. за невиконання без поважних причин рішення суду в повному обсязі винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у розмірі 5 100,00 грн.

В обґрунтування застосування до боржника штрафу державним виконавцем в зазначеній постанові було вказано, що в межах даного виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснило перерахунок та зобов`язано здійснити виплату за таким перерахунком у повному обсязі, оскільки це визначено судовим рішенням, тобто зобов`язання виплати суми перерахунку в повному обсязі здійснюється УПФУ не в добровільному порядку з урахуванням приписів постанови КМУ від 22.08.2018 №649, а в примусовому порядку на виконання судового рішення. Державним виконавцем також було наголошено, що за викладених обставин застосування приписів постанов є безпідставним, оскільки постанови КМУ є підзаконними нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим при вирішення спірних відносин слід керуватись правовим актом, що має вищу юридичну силу Законом №1058-ІV.

Зазначена постанова отримана позивачем 30.05.2019 за вхід.№10677/20, що підтверджується наданою до позовної заяви копією супровідного листа.

Вважаючи постанову про накладення штрафу ВП №590126223 від 29.05.2019 протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон №1404-VIII; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В силу положень частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З аналізу наведених норм вбачається, що у боржника виникає обов`язок щодо невідкладного повідомлення державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду або про причини його невиконання.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду та постанови про відкриття провадження без поважних причин у визначений строк, за умови, що судове рішення не виконується боржником без поважних причин, тобто, коли він має реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не робить цього.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу наявності підстав для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

При цьому, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058-IV).

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 72 Закону №1058-IV джерелами формування коштів Пенсійного фонду є:

1) надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування;

2) інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах;

3) кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом;

3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення;

4) суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за ці порушення;

5) благодійні внески юридичних та фізичних осіб;

6) добровільні внески;

7) інші надходження відповідно до законодавства.

Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України (частина 2 статті 72 Закону №1058-IV).

Положеннями статті 73 Закону №1058-IV регламентовано використання коштів Пенсійного фонду, частиною 1 якої передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 2 вказаної статті забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Сукупний аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що виключно Законом №1058-IV встановлюється вичерпний перелік виплат, які проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду, до яких серед іншого віднесено виплати пенсій, та визначається, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а також встановлюється заборона використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом.

Крім цього, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року №8-2 (далі Положення№8-2), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Підпунктом 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення №8-2 визначено, що основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України зокрема у постановах від 30.06.2015, 03.11.2015 та 02.02.2016 (справи №№ 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), а також підтримана Верховним Судом у постанові від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а (провадження №К/9901/12146/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виплата грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком у сумі 63 596,11 грн, донарахована ОСОБА_1 . рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі №182/7378/18, повинна здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету, і у даному випадку невиконання позивачем судового рішення в частині виплати грошових коштів сталось через відсутність відповідного фінансового забезпечення з Державного бюджету України та фактичної відсутності коштів, що не може бути визнано невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому відсутні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

За таких обставин суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, сплачений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при поданні адміністративного позову до суду відповідно до платіжного доручення від 04.06.2019 №2883, підлягає стягненню з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.21-А; ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. про накладення штрафу від 29.05.2019 року ВП №59012622.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно