Справа № 826/13646/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та нечинними окремі пункти Постанови КМУ № 197 від 14.03.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив суд:

- визнати незаконними та нечинними частини першу та другу пункту 4 Порядку надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №197 "Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутках".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та нечинними ч. 1, 2 п. 4 Порядку надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 197.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2019 року та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке відповідно до приписів ст. 315, 317 КАС України підлягає скасуванню.

Позивачем, у свою чергу, подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності. Натомість, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на засадах верховенства права, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

За наведених обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідмолені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи у судове засідання не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили. Про причини неявки суду не повідомоли та будь-яких заяв або клопотань до суду не надали.

За наведених обставин та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи з 28 травня 2015 року, внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 190141. Внаслідок зазначеного захворювання позивач через добу відвідує 4-х годинні процедури в одній з лікарень міста Черкаси.

14 березня 2018 року Кабінет Міністрів України посилаючись на пункт 8 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прийняв Постанову №197, якою затвердив Порядок надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах.

Частиною 1 та 2 пункту 4 вказаного Порядку встановлено, що розмір щомісячної готівкової виплати затверджується обласними держадміністраціями та визначаються шляхом множення середньої вартості проїзду у міському комунальному транспорті в області на 30 поїздок, а середня вартість проїзду у міському комунальному транспорті в області визначається станом на 1 січня календарного року, як середня величина встановленої органами місцевого самоврядування вартості однієї поїздки у міському комунальному транспорті серед усіх комунальних підприємств області.

Позивач, не погоджуючись з вказаними положеннями прийнятого відповідачем нормативно-правового акту, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані пункти Порядку суперечать чинному законодавству України та обмежують його право на пільговий проїзд транспортом саме 30-ма безкоштовними поїздками та середньою вартістю однієї поїздки у розмірі середньої по області.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем положення пункту 4 Порядку звужують обсяг його прав, що прямо суперечить статті 22 Конституції України та статті 38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю", а тому є незаконними та нечинними.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до вимог статті 41 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Стаття 117 Конституції України, стаття 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" регламентує повноваження Кабінету Міністрів України, який в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є оскарження ч.1, 2 п. 4 Порядку надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 197, тобто оскарження окремих положень нормативного-правового акту.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначені статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що під нормативно-правовим актом у контексті цієї статті слід розуміти рішення суб`єкта владних повноважень, яке містить норми права, що поширюють свою дію на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Приписами ст. 264 КАС України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Як було встановлено судом, позивач є інвалідом 1-ї групи та внаслідок свого захворювання через добу відвідує 4-х годинні процедури в одній з лікарень міста Черкаси, а тому позивач є субєктом правовідносин на які поширюється дія ч. 1 та 2 п. 4 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 14 березня 2018 року № 197. Станом на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом оскаржувані ним положення нормативно-правового акту були чинними.

Водночас, під час апеляційного розгляду даної справи судом встановлено, що 24 грудня 2018 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/6434/18, яка була залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, постанову Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 197 "Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати пільгового проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах" було визнано протиправною та нечинною вцілому.

Отже, з наведеного вбачається, що всі положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 р. № 197 " Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати пільгового проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах", у тому числі і ч. 1 та 2 п. 4 Порядку, затверженого вказаною постановою станом на час вирішення адміністративного позову ОСОБА_1 були визнані протиправними та нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є положення нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, які були визнані нечинними та протиправними судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі № 826/6434/18.

У відповідності до положень п.6 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що спір між позивачем та КМУ щодо правомірності окремих положень нормативно-правового акту цього державного органу вже вирішено судом, тому це є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 6 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.6 ч. 1 ст. 238 та ч. 1 ст. 319 КАС України ухвалене у цій справі в порядку адміністративного судочинства судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 238, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та нечинними окремі пункти Постанови КМУ № 197 від 14.03.2018 року, - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович