Справа № 120/1290/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 червня 2019 р. Справа № 120/1290/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комісії ГУ ДФС України у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7); Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7); Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання рішення протиправним та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комісії ГУ ДФС України у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7); Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7); Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання рішення протиправним та зобов"язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідно до приписів п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за принципом першої події було складено податкові накладні: №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019 та направлено 28.01.2019 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В подальшому, позивач отримала квитанції від 21.08.2018, згідно яких податкові накладні на центральному рівні ДФС України прийнято, однак реєстрацію зупинено як таких, що відповідають вимогам п.п. 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

На виконання квитанцій, позивач направила на адресу відповідача повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК. Однак, позивачем отримано від відповідача Рішення про реєстрацію або відмову реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1063251/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/НОМЕР_1 від 30.01.2019, якими відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних.

Підставами для відмови визначено ненадання платником податку копій документів на транспортні засоби (власні чи орендовані), якими надаються послуги відповідно до виду підприємницької діяльності.

Позивач не погоджується з вищевказаними рішеннями та вважає їх такими, що не відповідають чинному законодавству, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою суду від 18.04.2019 відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до положень ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

08.05.2019 представником відповідача 2 - Головного управління ДФС у Вінницькій області та відповідача 3 - Державної фіскальної служби України подано до суду відзиви на адміністративний позов, в яких вказано, що рішеннями регіональної комісії №1063251/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/ НОМЕР_1 від 30.01.2019 відмовлено у реєстрації податкових накладних №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019, у зв`язку з ненадання позивачем підтверджуючих документів на транспортні засоби (власні чи орендовані), якими надаються послуги відповідно до виду підприємницької діяльності.

При цьому, представник вказав, що платнику було запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних. Однак, позивач таких вимог на момент прийняття рішень про відмову в реєстрації податкових накладних не виконав.

Разом із відзивом представником відповідача 2 та відповідача 3 подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

31.05.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача в якій остання виклала свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, які полягають у наступному.

Позивачем подавалися пояснення з документальним підтвердженням, серед яких містились договори оренди транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та тимчасові реєстраційні талони, щодо кожної накладної, реєстрація якої була зупинена. Зазначені документи засвідчують наявність у позивача речових прав на транспортні засоби, що, в свою чергу, підтверджує її здатність надавати послуги з перевезення.

Ухвалою суду від 10.06.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника Головного управління ДФС у Вінницькій області та Державної фіскальної служби України про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

В силу положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

16.07.2018 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із видом економічної діяльності (КВЕД) 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.

03.01.2019 позивач зареєстрована платником податку на додану вартість.

Згідно витягу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) 25.09.2018 прийнято рішення про видачу ліцензії №785 ОСОБА_1 на види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, залізничним, морським та річковим транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Відповідно до ліцензії дозволеними видами робіт є: внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями.

03.10.2018 між позивачем (далі - перевізник) та ТОВ "Бест Ойл Трейд" (далі - відправник) укладено договір про надання транспортних послуг №1, відповідно до якого перевізник зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж з пункту вантажу особі (одержувачеві вантажу), а відправник зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату.

На виконання умов договору від 03.10.2018, позивачем здійснювалось транспортування та доставка нафтопродуктів на замовлення ТОВ "Бест Ойл Трейд" з нафтобази у місті Коростень до пункту розвантаження у місті Вінниця, що підтверджується наступними актами виконаних робіт: №ОУ-0000011 від 15.01.2019, №ОУ-0000009 від 14.01.2019, №ОУ-0000007 від 11.01.2019, №ОУ-0000005 від 09.01.2019, №ОУ-0000004 від 06.01.2019, №ОУ-0000003 від 05.01.2019.

За принципом першої дії позивачем складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 05.01.2019 на загальну суму 20265 грн, №3 від 06.01.2019 на загальну суму 20328 грн, №4 від 09.01.2019 на загальну суму 23478 грн, №6 від 11.01.2019 на загальну суму 20454 грн, №8 від 14.01.2019 на загальну суму 19698 грн, №10 від 15.01.2019 на загальну суму 9912 грн.

Згідно квитанцій від 28.01.2019 дані податкові накладні були прийняті, але реєстрація зупинена з причин відповідності вимогам п.п. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Платником виконано вимоги ДФС та направлено письмові пояснень та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію складених позивачем податкових накладних. Серед яких містились: виписка по рахунку за періоди з 25.01.2019 по 28.01.2019, акти звірки взаєморозрахунків за січень 2019 року, договори оренди транспортних засобів, договір суборенди №3, договір про надання транспортних послуг №1.

Рішеннями комісії Головного управління ДФС у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1063251/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/ НОМЕР_1 від 30.01.2019 в реєстрації податкових накладних №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019 відмовлено.

Підставами відмови зазначено, що платником не надано копій документів на транспортні засоби (власні чи орендовані), якими надаються послуги відповідно до виду підприємницької діяльності.

Не погоджуючись із зазначеними Рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі ПК України), об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.16 ст. 216 ПК України реєстрація податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою КМУ від 21.02.2018 №117 та визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок).

Як передбачено пунктом 5 Порядку податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до п. 6 зазначеного Порядку, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п. 7 цього ж Порядку, у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (п. 10 Порядку).

Згідно з пп. 1.6 п. 1 листа ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18 "Критерії ризиковості платника податку", комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Відповідно п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, реєстрація такої (такого) податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Відповідно до п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

За змістом п. 15 зазначеного Порядку, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами копії документів, суд встановив, що позивачем надано письмові пояснення з копіями первинних та інших документів.

В ході розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не спростував жодними документальними доказами твердження позивача про те, що останнім на підтвердження реальності господарської операції з контрагентом-покупцем та походження товарної продукції (товару), було направлено до контролюючого органу необхідні та достатні документи та пояснення.

Суд зазначає, що відповідачем віднесенено позивача до ризикових платників, згідно п.п. 1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку", у зв`язку з вказаною підставою реєстрацію податкових накладних №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019 зупинено.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Однак, відповідачем не підтверджено відповідність позивача вказаним критеріям та не надано рішення про внесення позивача до переліку ризикових платників.

Також, суд враховує те, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДФС у Вінницькій області №1063251/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/НОМЕР_1 від 30.01.2019 містять підставу відмови, а саме ненадання платником первинних документів на підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства рішення Комісії ГУ ДФС у Вінницькій області містять лише загальний перелік документів, передбачений формою такого рішення (додаток 2 до вказаного Порядку), і підкреслення конкретних видів документів, які, на думку контролюючого органу, позивачем не надано, не містить.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації вказаних вище податкових накладних, а оскаржуване рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

У даному випадку, під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навели обґрунтованих мотивів, прийняття вищевказаних рішень.

В той же час, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд дійшов висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування рішень №1063251/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/НОМЕР_1 від 30.01.2019 про відмову у реєстрації податкових накладних №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо правомірності заявлених позовних вимог в частині зобов`язання ДФС України здійснити реєстрацію вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені вище критерії відповідачами не дотримані, що тягне за собою необхідність зобов`язання вчинити дії.

У постанові від 16.09.2015 (справа №21-1465а15) Верховний Суд України вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Положенням п. п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (п. 20 Порядку №1246).

Зокрема, в силу норм п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 цього Кодексу).

За таких обставин, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині що, водночас, з урахуванням наведеного, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Також, суд відзначає, що посилання відповідача на те, що відсутні первинні документи на підтвердження інформації зазначеній у податкових накладними є безпідставними, оскільки, такі документи були надані. При цьому, контролюючий орган не вправі під час реєстрації податкової накладної перебирати інші управлінські функції та вчиняти інші дії, які покладено під час проведення документальної перевірки платника податків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в заявленому обсязі.

Щодо встановлення судового контролю, шляхом подання звіту про виконання судового рішення, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б беззаперечно свідчили, що рішення суду ухвалене у зазначеній справі не буде виконано відповідачем.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

В силу ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, яка діє у складі Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1063251/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063254/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063250/НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063252/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063253/ НОМЕР_1 від 30.01.2019, №1063249/ НОМЕР_1 від 30.01.2019.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 05.01.2019, №3 від 06.01.2019, №4 від 09.01.2019, №6 від 11.01.2019, №8 від 14.01.2019, №10 від 15.01.2019, датою їх подання.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в сумі 11526,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України, та в сумі 11526,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ); Головне управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ - 39402165); Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ - 39292197); Комісія ГУ ДФС України у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

Повний текст рішення складено: 19.06.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна