Справа № 120/670/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/670/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

20 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника апелянта: ОСОБА_3

представника відповідача: Жердєва О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (ухвала постановлена у м. Вінниця, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області № Ф-122775-52 від 09.11.2018 про стягнення боргу в розмірі 15819,54 грн.

2. У обґрунтування позову зазначив, що у січні 2019 року на його адресу надійшла постанова державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Яременюк І.О. про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2019 ВП № 58043000, згідно якої відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Жмеринського управління ГУ ДФС у Вінницькій області № Ф-122775-52 від 09.11.2018 про стягнення боргу в розмірі 15 819,54 грн. Зазначає, що не є фізичною особою-підприємцем, відомості про якого внесені до ЄДРПОУ, не провадить незалежної професійної діяльності та не отримує доходів від такої діяльності. Згідно довідки Жмеринської дирекції залізничних перевезень № 24 від 12.02.2019 позивач з 01.06.2003 по теперішній час працює в Виробничому підрозділі Жмеринська дирекція залізничних перевезень і обіймає посаду заступника директора будинку науки і техніки. Згідно довідок про доходи від 12.02.2019 № Ф-73 та від 12.02.2019 № Ф-72, позивач отримує заробітну плату за постійним місцем роботи, з якої утримується податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Разом з тим, винесення відповідачем позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 № Ф-122775-52-У, порушує його права як сумлінного платника податків та сприятиме стягненню з нього надмірних грошових коштів, сплата яких ним не передбачена законодавством.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2019 клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишено без задоволення, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта - без розгляду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

5. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає 10-денний строк оскарження вимоги саме до органу доходів і зборів вищого рівня, а не у судовому порядку.

6. Вказує, що судом помилково застосовано норми спеціального законодавства в частині визначення строків звернення до суду з позовом, оскільки позивач не є фізичною особою-підприємцем, яка повинна сплачувати єдиний соціальний внесок.

7. Також вказує, що суд належним чином не встановив дату отримання позивачем оскаржуваної вимоги, яка є визначальною для початку перебігу строку звернення до суду, оскільки мотиви суду щодо особистого отримання вимоги є лише припущенням.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН

8. 06 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області № Ф-122775-52 від 09.11.2018 про стягнення боргу в розмірі 15819,54 грн.

9. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження уданій справі.

10. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2019 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача подати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

11. 11.04.2019 на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2019 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

12. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2019 клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишено без задоволення, адміністративний позов - без розгляду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Позивач зазначив, що оскільки він не є платником єдиного внеску згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", то до нього не застосовуються норми спеціального Закону в частині строків звернення до суду (10-денний строк для оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки)). Вказує, що у даному випадку на нього поширюються приписи ст. 122 КАС України в частині визначення шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду. Також, позивачем зазначено, що надане відповідачем у якості письмового доказу рекомендоване повідомлення про вручення, не може бути належним та достовірним доказом отримання позивачем оскаржуваної вимоги 14.12.2018, оскільки підпис на рекомендованому повідомлені про вручення зроблений не позивачем, а невідомою йому собою.

14. Відповідач зазначив, що позивач отримав оскаржувану вимогу 14.12.2018, а до суду з позовом про її оскарження звернувся 06.03.2019, тобто з пропуском 10-денного строку на оскарження вимоги, встановленого Законом № 2464-VІ.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

17. За правилами частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

18. Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

19. Дія Закону № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

20. За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

21. Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

22. У силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

23. Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

24. Згідно абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

26. Строк звернення до суду із позовною заявою з вимогою про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску становить 10 днів з моменту отримання податкової вимоги.

27. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а.

28. Суд першої інстанції, залишаючи даний позов без розгляду, дійшов висновку, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та не обґрунтував у повній мірі поважність причини пропущення строку звернення до суду.

29. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 06.03.2019 звернувся до суду з позовом про оскарження вимоги від 09.11.2018 № Ф-122775-52 щодо сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15819,54 грн.

30. Позивач стверджує, що про існування оскаржуваної вимоги дізнався в січні 2019 року внаслідок отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а з її змістом ознайомився лише 10.02.2019 після знайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

31. Разом з тим, наданий представником відповідача рекомендований лист з повідомленням про вручення свідчить про те, що оскаржену вимогу позивач одержав особисто 14.12.2018.

32. Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 14.12.2018, однак до суду першої інстанції з адміністративним позовом звернувся 06.03.2019, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду щодо оскарження вимоги від 09.11.2018 № Ф-122775-52.

33. Стосовно доводів апелянта щодо невідповідності підписів на рекомендованому повідомленні про вручення, то колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року № 1155, в яких вказано, що згідно п. 114 адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

34. Відповідно п. 121 цих же правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення (поштового переказу) з повідомленням про вручення працівник об`єкта поштового зв`язку на підставі пред`явленого документа зазначає на бланку повідомлення про вручення прізвище, ім`я, по батькові особи, якій вручено реєстроване поштове відправлення (поштовий переказ). На бланку повідомлення про вручення внутрішнього та міжнародного поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" адресат (одержувач) також ставить свій підпис.

35. Колегія суддів наголошує, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

36. Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

37. Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

38. Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р.,Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

39. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду.

40. Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

46. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 червня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.