Справа № 1340/4831/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4792/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Попка Я. С. Хобор Р. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в справі № 1340/4831/18 (головуючий суддя - Москаль Р.М., м. Львів, повний текст судового рішення складено 29 березня 2019 року) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" звернулося з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ1000/460/АВ/ФС-1 від 25.09.2018.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що докази отримання ОСОБА_1 заробітної плати, відпускних, інших виплат чи підпорядкування її правилам внутрішньому трудовому розпорядку, що відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України, покладало б на товариство обов`язок укласти зі ОСОБА_1 трудовий договір та виконати вимоги частини третьої цієї статті відсутні, а тому відсутній і склад правопорушення. Вважає, що оскільки законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) про надання послуг, то сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення їх відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" подало апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що наведені в Акті інспекційного відвідування від 31 серпня 2018 року №ЛВ1000/460/АВ обставини щодо виявленого порушення статті 24 КЗпП України не відповідають дійсності, а Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ1000/460/АВ/ФС-1 від 25 вересня 2018 року Головного управління Держпраці у Львівській області винесена всупереч вимогам чинного законодавства України.

Головним управління Держпраці у Львівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в справі №1340/4831/18 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що предметом укладених договорів позивача з фізичною особою є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізична особа повинна була виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги). Так, зі змісту цивільно-правових угод видно, що ОСОБА_1 самостійно не організовувала роботу, виконувала її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалася певному розпорядку дня, з визначеним місцем здійснення діяльності, що свідчить про порушення ТзОВ «Алов-Буд» вимог статті 24 КЗпП.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Встановлено, що ТзОВ "Алов-Буд" зареєстроване як юридична особа 14.06.2017, серед основних видів діяльності за КВЕД є вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Відповідно до Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 31.01.2013 № 65/80 між ТОВ "Алов-Буд" (по договору - Товариство) та ОСОБА_1 (по договору - Медпрацівник) укладено договори № 1 від 01.04.2018, № 2 від 01.05.2018, № 3 від 01.06.2018, № 4 від 01.07.2018, відповідно до яких Медпрацівник надає Товариству послуги з проведення щоденного передрейсового медичного огляду водіїв відповідно до графіку. Як обумовлено в пункті 2 цих договорів Медпрацівник зобов`язується проводити щоденний передрейсовий огляд водіїв Товариства відповідно до графіку. Товариство зобов`язується визначити час та місце проходження щоденного передрейсового медичного огляду водіїв, згідно графіка, а також зобов`язати водіїв особисто проходити щоденно передрейсовий медичний огляд водіїв перед виходом на роботу. Вартість послуг Медпрацівника згідно з пунктом 3.1 договорів становить 2484,48 грн. на місяць. Оплата здійснюється до 5-го числа наступного місяця на підставі акту виконаних робіт (п.п. 3.3 п. 3 договорів, а.с. 18-21).

ОСОБА_1 як медпрацівник в квітні-липні 2018 року здійснювала щоденний передрейсовий медичний огляд водіїв ТОВ "Алов-Буд", про що сторони склали акти приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 30.04.2018, № 2 від 31.05.2018, № 3 від 30.06.2018, № 4 від 31.07.2018 (а.с. 22-25), а ТОВ "Алов-Буд" оплатило ці роботи.

В період з 30.08.2018 по 31.08.2018 відповідно до наказу ГУ Держпраці у Львівській області № 1989-П від 28.08.2018, на підставі направлення від 28.08.2018 за № 1809 (а.с.64,66) посадові особи ГУ Держпраці у Львівській області провели інспекційне відвідування ТзОВ "Алов-Буд" щодо додержання вимог законодавства про працю. За результатами цього інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ1000/460/АВ від 31.08.2018 (а.с. 11-14). В розділі ІІІ цього акта здійснено опис виявлених порушень законодавства про працю (а.с. 12-14), зокрема, в пункті 11 розділу ІІІ акта інспекційного відвідування зазначено про порушення ТзОВ "Алов-Буд" ч. 3 ст. 24 КЗпП, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а саме працівник допущений до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом власника або уповноваженого ним органу та повідомлення орган ДФС про прийняття працівника на роботу. Зміст порушення полягав у наступному: відповідно до наданого адміністрацією Товариства цивільно-правового договору №1 від 01.04.2018, котрий укладено між фізичною особою ОСОБА_1 (надалі - Медпрацівник) з однієї сторони та ТОВ "Алов-Буд" (Товариство), Медпрацівник надає Товариству послуги з проведення щоденного передрейсового медичного огляду водіїв відповідно до графіку. Зазначені договори аналогічного змісту укладались щомісячно, а саме: договір № 2 з 01.05.2018 по 31.05.2018, договір № 3 з 01.06.2018 по 30.06.2018, договір № 4 з 01.07.2018 по 31.07.2018. Вартість послуг згідно договору складає 2484,48 грн. щомісячною. При огляді цивільно-правових договорів встановлено, що в договорах зазначено посаду "Медпрацівник", яка визначена Класифікатором професій ДК 0003:2010 та є загальнообов`язковою для всіх підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю незалежно від форми власності. Товариство Медпрацівнику визначає час та місце проходження щоденного передрейсового медичного огляду водіїв, згідно графіка. Товариство зобов`язує водіїв особисто проходити щоденно передрейсовий медичний огляд перед виходом на роботу, тобто особа, що виконує трудову функцію Медпрацівника щоденно здійснює фактичний допуск штатних працівників Товариства до роботи. Товариство Медпрацівнику встановило строк здійснення оплати - до 5-го числа наступного місяця. Вартість послуг встановлено в розмірі 2484,48 грн. на місяць та є незмінною щомісяця. В ході інспекційного відвідування надано акти приймання-передачі виконаних робіт, які складаються помісячно, зокрема від 30.01.2018, від 31.05.2018, від 30.06.2018, від 31.07.2018 та на підставі яких проведено оплату за виконані роботи згідно платіжних доручень №№ 484, 512, 543, 577, що підтверджують періодичне виконання одноманітної трудової функції однією і тією ж особою в інтересах одного роботодавця (Товариства). Згідно предмету договору не визначено ані кількість медоглядів, що мають бути проведені протягом дії договору (місяць), ані вартість проведення одного медогляду. Наведене свідчить про підміну трудового договору цивільно-правовим.

На підставі висновків акта інспекційного відвідування відповідач 25.09.2018 прийняв постанову № ЛВ1000/460/АВ/ФС-1 (а.с. 15-17) про накладення на ТОВ "Алов-Буд" штрафу у розмірі 111690 грн. за порушення вимог частин першої, третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

02.10.2018 за письмовою заявою ОСОБА_6 від 28.09.2018 директор ТОВ "Алов-Буд" видав наказ № 82/Кпр про прийняття на роботу за сумісництвом на посаду медсестри ОСОБА_6 . (а.с. 76-77).

10.10.2018 ОСОБА_6 подала директору ТОВ "Алов-Буд" пояснення, в якому зазначила, що заяви про прийняття на роботу вона не подавала, оскільки має основне місце роботи та фізично не може працювати на ще одній роботі. Інших функціональних обов`язків, окрім обумовлених, укладеними з товариством договорами щодо щоденного передрейсового огляду водіїв не виконувала, внутрішньому трудовому розпорядку не підпорядковується, самостійно організовує свою роботу (а.с. 26).

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що ОСОБА_1 систематично виконувала одноманітну трудову функцію в інтересах одного роботодавця. Предмет наданих до інспекційного відвідування договорів не визначав кількість медоглядів, що мають бути проведені протягом строку дії договору(місяця) та вартість проведення одного медогляду; предметом договорів фактично був процес праці, а не конкретна послуга. ОСОБА_1 не організовувала свою роботу самостійно, а виконувала її відповідно до затвердженого підприємством графіка. За таких обставин факт оформлення цих відносин у формі цивільно-правових договорів не змінює характеру цих відносин, які фактично є трудовими.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Кабінет Міністрів України у відповідності до норм ч. 1 ст. 259 КЗпП України своєю постановою від 26.04.2017 № 295 затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (пункт 3 Порядку № 295).

Відповідно до пп. 4 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (п. 8 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (п. 9 Порядку № 295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Пунктом 21 Порядку № 295 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з ч.2 ст. 2 КЗпП працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим за підстав, наведених в частині першій статті 24 КЗпП.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП).

На виконання частини третьої статті 24 КЗпП Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" № 413 від 17.06.2015 (далі Постанова №413).

За правилом, визначеним Постановою № 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором […].

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Згідно з цією нормою договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (стаття 902 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором(частина перша статті 903 ЦК України). Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (стаття 905 ЦК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як встановлено апеляційним судом, при проведенні перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області було зроблено висновок про порушення ТзОВ «Алов-Буд» вимог трудового законодавства, а саме вимог частини 1 та 3 статті 24 КЗпП України, та накладено на позивача штраф у розмірі 111 690,00 грн згідно Постанови №ЛВ1000/460/АВ/ФС-1 від 25 вересня 2018 року.

Так, за результатами перевірки інспекторами Держпраці фактично встановлено сам лише факт укладення між ТОВ «Алов-Буд» та ОСОБА_1 . цивільно-правових Договорів №1 від 01.04.2018 року, №2 від 01.05.2018 року, №3 від 01.06.2018 року, №4 від 01.07.2018 року, факт надання та прийняття послуг згідно Актів приймання-передачі виконаних робіт №1 від 30.04.2018 p., №2 від 31.05.2018 p., №3 від 30.06.2018 p., №4 від 31.07.2018 p., та факт оплати наданих послуг.

Проте, матеріали інспекційного відвідування не містять будь-яких інших доказів, фото, відео, аудіофіксації порушення - допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, виконання ОСОБА_1 трудової функції за відведеним робочим місцем, посадових обов`язків Медичної сестри на підприємстві. Доказами таких фактичних обставин, які б свідчили про порушення, є лише положення цивільно- правових договорів.

Поряд з цим, інспекторами Держпраці не взято пояснень самої ОСОБА_1 щодо тих чи інших обставин фактичного виконання трудових функцій Медпрацівника на підприємстві.

Такі пояснення не могли бути взяті, оскільки, як зазначив апелянт, ОСОБА_1 не підпорядковувалася правилам внутрішнього трудового розпорядку підприємства, не мала відведеного робочого місця та протягом періоду проведення інспекційного відвідування з 29.08.2018 по 30.08.2018 не була на підприємстві в робочий час.

Необхідно зазначити, що проведеним інспекційним відвідуванням не досліджені та не підкріплені належними доказами також інші обставини, які є обов`язковими ознаками наявності трудових відносин між сторонами: підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку; відведення робочого місця; забезпечення обладнанням, медикаментами; ведення табелю робочого часу; застосування дисциплінарної відповідальності; надання відпустки; виплати заробітної плати, відпускних, інших виплат.

Відтак з цього слідує, що інспекторами Держпраці не встановлено: факту прийняття особи на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; роз`яснення їй прав та обов`язків; підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку; обліку робочого часу; застосування заходів дисциплінарної відповідальності, тощо, які в сукупності могли б свідчити про виникнення між сторонами трудових відносин.

При винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу Головне управління Держпраці у Львівській області керується тільки положеннями укладених цивільно-правових договорів, тлумачить пункти та положення договорів на свою користь, що аж ніяк не є достатнім для встановлення порушення Товариством частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України, абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого цими статтями.

Слід також вказати, що ОСОБА_1 заяви про прийом на роботу не подавала (відтак, у Товариства були відсутні правові підстави для укладення з нею трудового договору), як і жодних заяв чи скарг щодо її неналежного працевлаштування, порушення конституційного права на працю.

На підтвердження відсутності наміру працевлаштовуватись у зв`язку з наявністю основної роботи, відсутності претензій до Товариства, до матеріалів справи долучено письмове пояснення ОСОБА_1 , з якого випливає, що в неї був намір укласти саме цивільно-правовий договір, а не трудовий, оскільки на той час вона мала основне місце роботи, та не мала фізичної можливості працювати на ще одній роботі.

Вказана обставина підтверджується також копією її трудової книжки серія НОМЕР_1 та довідкою № 29 від 05.06.2019 Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська центральна районна лікарня», в яких зазначено, що ОСОБА_1 згідно наказу №89/к від 01.04.2011 працює на посаді завідувача поліклінічним відділенням, лікаря інфекціоніста поліклінічного відділення з 01.04.2011 по даний час.

Інших функціональних обов`язків «Медпрацівника» (ведення медичної документації, надання першої медичної допомоги, забезпечення збереження, обліку та списання лікарських препаратів, тощо) ОСОБА_1 на підприємстві не виконувала, а лише надавала послуги зі щоденного передрейсового огляду водіїв, що свідчить про відсутність в даному випадку трудових відносин, особливістю яких є виконання не індивідуально-визначеної роботи, а роботи з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації.

Отже, колегія суддів констатує, що предмет Договорів був обмежений лише здійсненням щоденних передрейсових оглядів водіїв відповідно до графіку, а саме ТзОВ «Алов-Буд» не мало на меті приховувати трудові відносини чи ухилятися від сплати податків, що підтверджується долученими до позовної заяви Звітами про сплату ЄСВ, ПДФО та військового збору.

Оскільки ОСОБА_1 не подавала заяви про прийом на роботу та не мала наміру укладати трудовий договір, а бажала укласти саме цивільно-правовий договір про надання послуг, тому ТзОВ «Алов-Буд» не видавався наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу, не було її ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, облік робочого часу не вівся.

Сам факт, що особа не бажає вступати в трудові відносини з роботодавцем, про що говорить відсутність заяви про прийняття на роботу та пояснення ОСОБА_1 про наявність на той час перешкод для укладення трудового договору, заперечує підміну трудового договору цивільно-правовим договором.

Також встановлено, що дані цивільно-правові договори на даний час є виконані, послуги по них прийняті та повністю оплачені, претензій жодна із сторін до іншої не має.

Крім цього, законодавство не містить обов`язкових приписів у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) про надання послуг, відтак, сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення їх відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Тож, якщо не встановлено факту прийняття особи на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; не роз`яснено їй права й обов`язки та не поінформовано під розписку про умови праці тощо, такий договір не можна вважати трудовим.

Наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину удаваним чи недійсним (тобто, вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність договорів ТОВ «Алов-Буд» із ОСОБА_1 перевіркою не встановлено.

Таким чином, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання, що встановленні обставини та наявні у матеріалах справи докази свідчать про відсутність між Товариством та ОСОБА_1 трудових відносин, а відтак ТзОВ «Алов-Буд» не було порушено вимог статті 24 КЗпП України, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови, яку слід скасувати.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, ТзОВ "Алов-Буд" згідно платіжного доручення №670 від 10.10.2018 (а.с. 4) за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн, а за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення №977 від 24.04.2019 сплатив судовий збір у розмірі 2643 грн.

Враховуючи повне задоволення позову та вимоги ст.139 КАС України, слід стягнути на користь ТзОВ "Алов-Буд" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області судовий збір в розмірі 4405 грн.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в справі № 1340/4831/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ1000/460/АВ/ФС-1 від 25 вересня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (79005, місто Львів, пл. Міцкевича, 8 (7 поверх) ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алов-Буд" (81634, Львівська область, Миколаївський район, село Розвадів, вул. Вапняно-Кар`єрна, 6; ; ІПН 16; р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приватбанк» м. Львів, МФО 325321) 4 405 (чотири тисячі чотириста п`ять) гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 20.06.2019