Справа № 565/1178/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2019 року

Київ

справа №565/1178/17

адміністративне провадження №К/9901/20571/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Володимирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - управління ПФУ) на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 липня 2017 року (прийняту судом у складі судді Демчини Т.Ю.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Шевчука С.М., суддів: Мацького Є.М., Шидловського В.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: зобов`язати провести перерахунок його пенсії за віком з дня її призначення шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11 березня 1993 року по 14 квітня 1995 року на посаді фельдшера в Кузнецовському медичному витверезнику, та виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Кузнецовський міський суд Рівненської області постановою від 31 липня 2017 року позов задовольнив. Зобов`язав управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком з дня її призначення шляхом зарахування до його загального страхового стажу періоду роботи на посаді фельдшера Кузнецовського медичного витверезника з 11 березня 1993 року по 14 квітня 1995 року, та виплачувати пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що пункт 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), передбачає можливість підтвердження показаннями свідків періоду роботи у разі неточних записів про неї у трудовій книжці, і явку таких свідків до суду позивач забезпечив, проте з досліджених документів, а також заперечень відповідача вбачається, що підтвердити факт роботи у цей період показаннями свідків позивачу не пропонували, а тому управління ПФУ передчасно відмовило позивачу у зарахуванні цього періоду до загального трудового стажу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

30 жовтня 2017 року управління ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилається на те, що, скільки у трудовій книжці містяться неточні записи про періоди роботи у Кузнецовському медичному витверезнику, право на перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 не має.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення, постановлені у цій справі, - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 01 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою управління ПФУ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція КАС.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Відповідно до розпорядження управління ПФУ від 16 лютого 2017 року № 124664 позивачу призначено пенсію за віком. Загальний трудовий стаж роботи ОСОБА_1 визначено тривалістю 31 рік 7 місяців 14 днів. При цьому, з наведеного у дослідженому розпорядженні розрахунку стажу позивача вбачається, що період з 02 березня 1993 року по 07 вересня 1995 року до його загального трудового стажу не включений.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що у період з 11 березня 1993 року по 17 квітня 1995 року він працював на посаді фельдшера у Кузнецовському медичному витверезнику. При цьому, на порушення вимог пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (чинної на час внесення запису про прийняття ОСОБА_1 на посаду фельдшера в Кузнецовський медичний витверезник) запис № 9 трудової книжки про прийняття позивача на вищезазначену посаду містить невірний формат зазначення дня у даті призначення на посаду: « 011 03 1993».

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ з письмовою заявою, у якій просив провести йому перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи у Кузнецовському медичному витверезнику у період з 11 березня 1993 року по 17 квітня 1995 року, а також виплатити різницю між нарахованою та раніше отриманою ним пенсією.

Як убачається з відповіді управління ПФУ від 24 лютого 2017 року № 635/Д-22, у зарахуванні до загального трудового стажу вищезазначеного періоду роботи ОСОБА_1 відмовлено.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду фельдшера в Кузнецовський медичний витверезник 11 березня 1993 року, на момент його працевлаштування свідки вже працювали у зазначеному закладі. Свої показання свідки підтвердили записами у їх трудових книжках про роботу у вищезазначеній установі з 01 січня 1983 року по 18 січня 2000 року (записи №№ 8-9 у трудовій книжці ОСОБА_2 ) та з 28 грудня 1985 року по 04 жовтня 1994 року (записи №№ 7-8 у трудовій книжці ОСОБА_3 )

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу протиправними , звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як передбачено у пунктах 17, 18 вищезазначеного Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суди першої та апеляційної інстанцій проаналізували вимоги Порядку, належним чином дослідили докази у справі, зокрема трудову книжку позивача, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що позивач був призначений на посаду фельдшера в Кузнецовський медичний витверезник 11 березня 1993 року і на момент його працевлаштування свідки вже працювали у зазначеному закладі, та встановивши, що ОСОБА_1 працював на посаді фельдшера у Кузнецовському медичному витверезнику з 11 березня 1993 року по 17 квітня 1995 року, дійшли обґрунтованого висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні позивачу до загального трудового стажу цього періоду роботи, оскільки пунктом 18 Порядку передбачено можливість підтвердження показаннями свідків періоду роботи у разі неточних записів про неї у трудовій книжці.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 КАС, у чинній на сьогодні редакції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній скарзі не наведено доводів, які б ставили під сумнів судові рішення постановлені у цій справі.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Володимирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 липня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук