Справа № 752/5417/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/5417/19 Суддя першої інстанції: Хоменко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.,

суддів - Бужак Н.П. та Літвіної Н.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, інспектора 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шотирьонка Володимира Володимировича, патрульного 1 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Горбаня Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення матеріальної шкоди, в якому просив:

- визнати дії Відповідачів 1, 3, 4 та 5 щодо складення 8 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1 , протоколу Серії БД № 222830 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП протиправними;

- визнати бездіяльність Відповідачів 1, 3, 4 та 5 щодо не складення відповідного Протоколу 8 серпня 2018 року відносно іншого учасника фактичного винуватця ДТП гр.. ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП протиправною;

- стягнути з Відповідачів 1,2 та 5 понесені позивачем матеріальні витрати в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій та бездіяльності Відповідачів 1,3,4 та 5 у розмірі 4206 грн., нанесеної з вини Відповідачів 1,3,4 та 5.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Так, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення не передбачає настання наслідків зобов`язального характеру на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень - нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, а вчинена процесуальна дія чи її не вчинення - не є дією чи бездіяльністю в розумінні положень ст.. 19 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до вищевказаних рішень, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 254 цього Кодексу, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 19 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме те рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права та обов`язки позивача, то дії такого суб`єкта владних повноважень або його посадової особи, які здійснюються у процедурі, яка передує прийняттю рішення не можуть бути окремим предметом судового розгляду, так як такі дії не мають безпосереднього впливу на правовий статус особи, яка звернулась із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Безпосередній вплив на обсяг прав такого платника має постанова про адміністративне правопорушення, яка приймається на підставі низки процесуальних дій посадової особи суб`єкта владних повноважень. Отже, дії відповідача щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Обставини щодо правомірності дій посадової особи при складанні такого протоколу входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень (постанова про адміністративне правопорушення), а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

На переконання колегії суддів, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року № 712/103174/17, від 10 травня 2018 року № 760/9462/16-а.

При цьому, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд, пославшись на пункт 1 частини 1 ст. 170 КАС України, застосував неправильний процесуальний наслідок - відмова у відкритті провадження у справі, із підстав того, що ця заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Тоді як правильним процесуальним наслідком є розгляд позовних вимог по суті та прийняття судового рішення за наслідками такого розгляду.

При цьому, правильним процесуальним наслідком є розгляд позовних вимог по суті та прийняття судового рішення за наслідками такого розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 242, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Н.П.Бужак

Н.М.Літвіна

Повний текст виготовлено 18 червня 2019 року.