Справа № 400/284/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/284/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника Миколаївського міського голови про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до першого заступника Миколаївського міського голови, в якому просив зобов`язати відповідача повідомити його про вірну назву вулиці, на якій він мешкає.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на його запит про надання публічної інформації Миколаївська міська рада надала йому відповідь, в якій відсутні відомості про які він запитував, що є порушенням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що надана відповідачем відповідь містить лише посилання на рішення міської ради №26/1 від 21.12.2000 року, проте не містить інформації про назву вулиці на якій він проживає.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що 25.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської міської ради із запитом на доступ до публічної інформації, в якому просив повідомити правильну назву вулиці на якій він проживає, Паркова чи Анатолія Олійника (а.с. 5).

31.01.2019 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради надана відповідь якою ОСОБА_1 повідомлено, що в архівному відділі Миколаївської міської ради наявний оригінал рішення, прийнятого 21.12.2000 р. на 26-ї сесії XXIII скликання за №26/1 "Про перейменування вулиці Паркової на вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 №17/20", а також наявна стенограма до цього рішення і протокол. Пунктом 2 вищезазначеного рішення, перейменовано вулицю Паркову на вулицю А.Олійника.

Зазначено у відповіді, що станом на теперішній час, рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року №26/1 "Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 №17/20" в судовому порядку не скасовано (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з наданої відповідачем відповіді на публічний запит випливає, що вулиця, на якій мешкає позивач, називається вулицею Анатолія Олійника . Підставою для перейменування вулиці стало рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000р. №26/1, яке, в свою чергу, є чинним на час надання відповіді. Наведене, на думку суду першої інстанції, свідчить порушень органом місцевого самоврядування права позивача на отримання інформації.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, заява (клопотання) є зверненням громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст.14 Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Частинами 1-2 ст. 19 Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частиною 5 ст. 19 Закону передбачено, що запит на інформацію має містити 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ст.20 Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що надана ОСОБА_1 відповідь у повному обсязі охоплює питання порушене ним в інформаційному запиті, а отже є належною у розумінні приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Аналіз доводів апелянта свідчить про те, що його не влаштовує зміст відповіді, а саме її невідповідність питанню, яке було поставлено перед розпорядником інформації.

Так, апелянт вважає, що відповідь повинна бути однозначною і зрозумілою, тобто розпорядник інформації повинен був написати "правильна назва вулиці - Паркова" або "правильна вулиця Анатолія Олійника .

Наполягаючи на скасуванні рішення суду першої інстанції, позивач зазначає, що суд на власний розсуд визначив, що правильна назва - вул . А. Олійника і не звернув уваги, що наявність рішення органу місцевого самоврядування про перейменування вулиці, не свідчить про прийняття такого рішення.

Проаналізувавши викладені доводи, колегія суддів вважає, що вони не свідчать про те, що судом неправильно встановлені фактичні обставини справи і при ухваленні рішення по суті спору відбулося порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Є таким, що відповідає фактичним обставинам справи довід апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно вказав дату прийняття рішення у справі.

Так, апелянт зазначає, що у своєму рішенні від 11.03.2019 р суд досліджував його відповідь на відзив, яка була подана 12.03.2019 р., тобто, неможливо 11.03.2019 р. досліджувати документ, який був наданий до суду 12.03.2019 р.

Проте, із тесту рішення суду першої інстанції не вбачається дослідження наведеного документа. Судом у рішення надавалась правова оцінка виключно відповіді органу місцевого самоврядування на публічний запит позивача від 31.01.2019 р..

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника Миколаївського міського голови про зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.06.2019 року.