Справа № 200/5127/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа №200/5127/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Кравченко О.С. (за довіреністю)

третя особа: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Чучко В.М.) від 08 травня 2019 року (повний текст рішення складено 08 травня 2019 року) у справі №200/5127/19-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору - Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору - Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог Ф-141-17 від 11.06.2018 року та Ф-141-17 від 10.01.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 21 392,00 та на суму 19 207,07 грн; припинення постанови ВП №56900223 про виконавче провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із тим, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 КАС України, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали на усунення недоліків, а саме надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску; докази сплати судового збору відповідно до заявлених вимог майнового і немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн.; належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів; власного підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та позовної заяви із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - позивача та його представника, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено, повернуто позовну заяву заявнику.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення яким направити справу №200/5127/19-а до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначив, що ним були виконані усі недоліки, крім надання ідентифікаційного коду відповідача. Однак, він не зміг виконати цю вимогу, оскільки не мав такої інформації.

Третьою особою на адресу суду апеляційної інстанції надіслано клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Позивач та третя особа, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із тим, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 КАС України, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали на усунення недоліків, а саме надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску; докази сплати судового збору відповідно до заявлених вимог майнового і немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн.; належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів; власного підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та позовної заяви із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України - позивача та його представника, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

На виконання наведеної ухвали, позивач надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що не мав можливості звернутися до суду за захистом порушених прав у встановлені Законом строки на підставі хвороби та надав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, з якої вбачається, що позивач у період з 16.01.2019 року по 21.01.2019 року знаходився на лікуванні.

Враховуючи, що у вказаній заяві позивач не обґрунтував причини (не надав жодних пояснень), з яких він не звернувся до суду із позовом, починаючи з 22.01.2019 року, а звернувся лише 09.04.2019 року, суд прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а тому відмовив у її задоволенні.

З урахуванням викладеного та враховуючи те, що позивачем на усунення недоліків не було наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року позовну заяву повернуто заявнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині 4 цієї статті встановлено,що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що строки звернення до суду встановлюються Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що повернення позову може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду та з`ясування причин пропуску цього строку.

Судом першої інстанції не було встановлено початок перебігу строку звернення до суду з позовом щодо скасування податкової вимоги №Ф-141-17 від 10.01.2019 року на суму 19 207,07 грн.

В матеріалах справи відсутні докази, що засвідчують дату отримання позивачем спірної вимоги, а тому висновок суду першої інстанції щодо порушення строку звернення до суду, колегія суддів вважає передчасним.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви визначені у ст.160 КАС України, згідно до ч.1 п.п.4,11 ч.5 якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, надання власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За приписами ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5)позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ст.160 КАС України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення ст.160,161 КАС України, формально підходити до цих норм.

На думку колегії суддів, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними та не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані судом першої інстанції недоліки (не зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України відповідача) мають формальний характер і не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі №200/5127/19-а - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року та направити адміністративну справу №200/5127/19-а до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 19 червня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 19 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 червня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко