Справа № 320/5851/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5851/18 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, в якому просить суд: зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області провести перерахунок та виплату йому пенсії з 01.06.2018, з урахуванням нарахованого грошового забезпечення та інших нарахувань за період з 01.12.2015 по 30.09.2017, а саме: доплати за роботу у нічний час; матеріальної допомоги на оздоровлення; грошового забезпечення за відпустку ЧАЕС; доплати за роботу у зоні відчуження, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок, згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2018 № 168.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що він має право на перерахунок пенсії, однак пенсійним фондом відмовлено йому у такому перерахунку, з тих підстав, що виплати додаткових видів грошового забезпечення не є щомісячними та мають компенсаційний характер, тому не підлягають включенню до грошового забезпечення позивача, з якого останньому обчислюється пенсія.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2018, з урахуванням нарахованих, за період з 01.12.2015 по 30.09.2017, доплати за роботу у нічний час та доплати за роботу у зоні відчуження, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок, згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2018 № 168.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у частині задоволених позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що підставою для перерахунку пенсії є довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом. У той же час, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Кабінету Міністрів України надані повноваження визначати умови та порядок перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

У той же час, на думку апелянта, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Разом з тим, на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішення Верховного Суду у справі №240/6263/18.

Однак, оскільки зупинення провадження у справі є правом, а не обов`язком суду, та враховуючи сталу судову практику Верховного Суду щодо проведення перерахунку та виплати пенсії без урахування додаткових видів грошового забезпечення, зокрема у справах № 639/2222/17, № 266/2322/16-а, підстави, передбачені п.9 ч.1 ст.236 КАС України, для зупинення провадження у даній справі відсутні, а тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 21.10.2017 отримує пенсію за вислугу років, у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в розмірі 70% грошового забезпечення, яку виплачує ГУ ПФУ в Чернігівській області (пенсійне посвідчення позивача від 01.12.2017 НОМЕР_1 серії НОМЕР_2) (а.с.14).

Однак, під час обчислення розміру пенсії позивача, до складу грошового забезпечення не було включено доплату за роботу у нічний час, матеріальну допомогу на оздоровлення, грошове забезпечення за відпустку ЧАЕС, доплату за роботу у зоні відчуження, оскільки вказані види виплат не були зазначені у довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 27.10.2017 №34, виданій Національною поліцією у Київській області.

01.06.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про перерахунок його пенсії, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2018 № 168, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення та нарахованих надбавок і доплат, у тому числі: доплати за роботу у нічний час; матеріальної допомоги на оздоровлення; доплати за роботу у зоні відчуження, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.16,63).

Листом від 02.07.2018 № 3505/03/Л-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовлено позивачу у здійсненні такого перерахунку, у зв`язку з тим, що чинним законодавством України, яке регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, доплати за роботу у нічний час та доплати за роботу у зоні відчуження (а.с.17-22).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доплата позивача за роботу у нічний час та доплата за роботу у зоні відчуження мали постійний характер, тому підлягали врахуванню при призначенні пенсії за вислугу років, відтак слід провести перерахунок пенсії з врахуванням вказаних складових з 01.06.2018.

Разом з тим, позивач, при перерахунку пенсії, не має права на врахування до складу грошового забезпечення матеріальної допомоги для оздоровлення та відпустки ЧАЕС, зважаючи на те, що вказані виплати не входять до встановленого частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення, тому позовна вимога у цій частині не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У той же час, Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих ним матеріальної допомоги на оздоровлення та грошового забезпечення за відпустку ЧАЕС, виплата яких здійснюється не щомісячно, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку складових грошового забезпечення.

У той же час, задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції не було враховано той факт, що доплата за роботу у нічний час та доплата за роботу у зоні відчуження також не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку складових грошового забезпечення, оскільки їх виплата також здійснюється не щомісячно, та більш того, такі виплати мають компенсаційний характер, і пов`язані, як правило, з виконанням додаткових обов`язків (доплата за роботу у нічний час та за роботу у зоні відчуження). Тобто ці виплати не є щомісячними і не мають систематичного характеру, їх розмір не є фіксованим, а тому вони не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (справа № 266/2322/16-а) та від 14 травня 2019 року (справа №639/2222/17).

Відповідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії», здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Також, Конституційний суд України в своєму рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню з прийняттям нового рішення про скасування рішення в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019- скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині - рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2019