Справа № 820/2538/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р.Справа № 820/2538/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головченка Є.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 820/2538/18

за позовом ОСОБА_2

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова , Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова ( далі - Шевченківське ОУПФУ м. Харкова) , Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, утвореної виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради №7 від 17.08.2016, щодо відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м.Харкова, а саме ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова, від 26.08.2016 протокол №33 щодо відмови ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м.Харкова винести рішення, яким призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відповідно до його заяви від 31.03.2016 р. .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 р. по даній справі позовну заяву ОСОБА_2 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду в частині визнання протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова, від 26.08.2016 протокол №33 щодо відмови ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Харкова винести рішення, яким призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відповідно до його заяви від 31.03.2016 р..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ), Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради (вул. Полтавський шлях, 11, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

23.06.2018 представником позивача подано до суду апеляційну скаргу на ухвалу Харківського окружного суду від 14.05.2018.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі №820/2538/18 скасовано. Справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ), Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради (вул. Полтавський шлях, 11, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним через порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав порушенням п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Сума судового збору в ухвалі встановлена 2114,40 грн.

На виконання вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 позивачем надано квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1057,21 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернено.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, представник позивача подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.03.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року скасовано. Справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № від 28.01.2016. 31.03.2016 ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в Жовтневому районі м. Харкова (після реорганізації - Шевченківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м.Харкова), з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова, яке відбулось 26.08.2016 протокол №33 було відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому було враховано рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради від 17.08.2016 №7, яким не підтверджено місце проживання заявника на території Жовтневого району м. Харкова.

ОСОБА_2 18.10.2016 звернувся за поновленням виплати пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 21.10.2016 позивачу рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій управління ПФУ в Жовтневому районі м.Харкова відмовлено в поновленні виплати, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не призначалась.

З метою отримання інформації для призначення (відновлення) виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам Управлінням в Жовтневому районі м. Харкова Пенсійного фонду України до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради було надано список осіб, які потребують відповідної перевірки щодо певних осіб від 30.06.2016 №4387/0213/31, в тому числі щодо перевірки позивача.

Для проведення перевірки за місцем мешкання позивача, ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , працівниками Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради був здійснення вихід, разом з тим за зазначеною адресою позивача не було виявлено, було залишено відповідне письмове повідомлення, за вказаною адресою, щодо явки ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради протягом трьох днів. 11.07.2016 р. було проведено повторне обстеження, разом з тим ОСОБА_2 знову не було виявлено, було залишено повідомлення щодо явки до управління. Протягом трьох днів заявник до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради не звертався.

Враховуючи акт обстеження від 04.07.2016 р. комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, утвореної виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення від 17.08.2016 р. №7 в якому було відмовлено ОСОБА_2 у призначенні (поновленні) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, утвореної виконавчим комітетом Харківської міської ради, є правомірним, оскільки відмова у призначенні (поновленні) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам обумовлена тим, що позивачем не підтверджено місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина 2 статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України", пунктом 54 якого зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я" (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в п. 333 цього рішення Європейського суду з прав людини: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" встановлено, що відповідно до ст.ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Отже, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 є помилковими, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Також, колегія суддів зауважує, що Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365 встановлено певну процедуру перевірки наявності внутрішньо переміщеної особи за адресою, вказаною як місце проживання.

Так, згідно з п.3 згаданого вище Порядку структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Згідно з пп.1, пп.2 п.4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365, додаткова перевірка проводиться у разі, зокрема, наявності інформації про можливу зміну внутрішньо переміщеною особою фактичного місця проживання/перебування без повідомлення у десятиденний строк про це структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування або отримання такої інформації від територіальних органів Пенсійного фонду України, робочих органів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрів зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати); наявності інформації про повернення внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окуповану територію України, до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, чи її виїзду за кордон, або отримання такої інформації від МВС, СБУ, Держприкордонслужби, Національної поліції, ДМС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам.

У відповідності до п.5 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат №365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення його керівником про проведення перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи або з дня отримання інформації від органів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, проводить таку перевірку із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з урахуванням положень пунктів 8 і 9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365.

За результатами такої перевірки структурний підрозділ з питань соціального захисту населення готує подання про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат до комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісія).

Згідно до п.6 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

На підставі п.7 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365 у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з`явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У відповідності до п.8 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат №365 Держприкордонслужба протягом п`яти робочих днів безоплатно подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення на його запит інформацію про виїзд внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, із зазначенням кількості днів такої відсутності протягом 90 днів, які передують даті подання відповідного запиту.

На підставі пункту 10 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення вносить на розгляд комісії протягом трьох робочих днів з дня надходження інформації, зазначеної у пункті 8 цього Порядку, та відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї подання про припинення соціальної виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова - ОСОБА_2 прийняте Комісією на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.07.2016 р., згідно з яким під час перевірки позивача вдома не було, залишено повідомлення про необхідність з`явитися до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Жовтневого (Новобаварського) району Харківської міської ради для проходження фізичної ідентифікації.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що докази отримання вказаного повідомлення ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів щодо направлення запиту до Державної прикордонної служби України щодо виїзду внутрішньо перемішеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З огляду на викладене, рішення Комісії від 17.08.2016 в частині щодо ОСОБА_2 , не може вважатися обґрунтованим, таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин, які мають значення для його прийняття, та у відповідності до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат № 365.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача Адміністрацію Жовтневого району Харківської міської ради повторно розглянути питання щодо призначення (відновлення) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова, а саме ОСОБА_2 .

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, органи соціального захисту послуговуються тими формами, які визначає законодавець.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу в розумінні вищенаведених положень, а таке рішення відповідач не приймав.

Частиною 2 ст. 9 КАС України установлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначені обставини залишені судом поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року з прийняттям постанови про зобов`язання Адміністрацію Жовтневого району Харківської міської ради повторно розглянути питання щодо призначення (відновлення) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова, а саме ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що при її прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року по справі № 820/2538/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, утвореної виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради №7 від 17.08.2016, щодо відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова, а саме ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Адміністрацію Жовтневого району Харківської міської ради повторно розглянути питання щодо призначення (відновлення) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам як таким, що не підтвердили місце проживання на території Жовтневого району м. Харкова, а саме ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 21.06.2019 року