Справа № 200/1639/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 червня 2019 року справа №200/1639/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя Першого апеляційного адміністративного суду Казначеєв Е.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. у справі № 200/1639/19-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. у справі № 200/1639/19-а.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 червеня 2019 р. відкрите апеляційне провадження у справі.

В апеляційній скарзі апелянт просив суд витребувати у відповідача завірені у встановленому порядку документи, а саме: рапорти позивача про звільнення від 16.12.2018 та 27.12.2018; рапорти позивача про відмову у звільненні за власним бажанням, які були отриманні відповідачем 25.12.2018 та 28.12.2018; довідку про середньомісячне та середньо денне грошове забезпечення за останні два місяці роботи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апелянта стосовно заявленого клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання з наступних підстав

Матеріали справи містять засвідчені копії рапортів позивача про звільнення від 16.12.2018 та 27.12.2018 (а.с.30-32), що виключає необхідність їх витребування.

Щодо витребування інших доказів суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч.1, 2 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, в апеляційній скарзі зазначаються у разі необхідності - клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про витребування нових доказів, про виклик свідків тощо.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 306 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду пропонує учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що позивач у разі неможливості самостійно надати докази, що стосуються фактів, на які він як учасник справи посилається, та які він самостійно не може отримати має право подати клопотання про їх витребування одночасно з поданням позовної заяви. Суд апеляційної інстанції в свою чергу розглядає таке клопотання з урахуванням вищезазначених підстав, нові докази суд витребує у виняткових випадках, якщо учасник справи не міг їх подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Матеріали справи свідчать, що позивач не посилається на причини, що об`єктивно свідчать про неможливість самостійно отримати та подати вказані докази до суду.

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач на зазначені докази під час розгляду справи в суді першої інстанції не посилався. Також, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про неможливість надання доказів, які просить витребувати суд апеляційної інстанції, з посиланням на причини, що об`єктивно свідчать про неможливість їх подання до суду першої інстанції та належність цих доказів до предмету спору. Більш того, позивач ні в позові, ні при розгляді справи в суді першої інстанції на ці докази взагалі не посилався.

Отже, як свідчать матеріали справи, зазначені позивачем в апеляційній скарзі докази суд першої інстанції не витребував та не досліджував та клопотання від позивача про витребування цих доказів не надходило. Також, позивач не зазначив заходів, які він вжив для отримання доказів самостійно, причини неможливості самостійного їх отримання та причини їх не подання (наведення) суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що заявлене позивачем клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.79, 80, 306, 308, 321, 325, 328 Кодекс адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Г. Казначеєв