Справа № 1140/2861/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2861/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року (суддя Черниш О.А.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області № КР2354/42/АВ/ТД-ФС від 10.10.2018.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Управління Держпраці у Кіровоградській області проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт № КР2354/42/АВ від 26.09.2018, в якому зафіксовано порушення з боку позивача ч. ч. 1, 3 ст. 21, ч. ч.1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме, допуск до роботи працівників без оформлення трудових договорів.

На підставі вказаного Акту винесено припис від 01.10.2018 № КР2354/42/АВ/П про усунення виявлених порушень.

ФОП ОСОБА_1 направив на адресу відповідача зауваження до акту інспекційного відвідування, які були отримані інспектором Кривенко І.В. 01.10.2019. У вказаних зауваженнях ФОП ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 працювала на умовах договору цивільно-правового характеру та була залучена до надання певних послуг, вказана особа не відповідає додатковим вимогам, визначених в Довіднику до продавця продовольчих товарів, кваліфікаційним вимогам також не відповідає.

На підставі Акту № КР2354/42/АВ заступником начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області 10.10.2018 прийнято постанову № КР2354/42/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690,00 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017, чинною на час виникнення спірних правовідносин, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Вказаним порядком визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 24 вересня 2018 року було укладено цивільно-правовий договір з ОСОБА_2 щодо надання послуг по реалізації продукції, згідно з яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги (виконати роботи) в обсязі та на умовах, передбачених договором, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт), у тому числі використовує власні засоби та матеріали. Факт надання послуг (робіт) з боку Виконавця буде засвідчуватися Актами прийому наданих послуг (виконаної роботи).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушень трудового законодавства щодо ОСОБА_2 , як найманого працівника, позивач не вчиняв, а тому підстави для притягнення його до відповідальності за не оформлення трудового договору відсутні. Суд першої інстанції зазначив, що на момент інспекційного відвідування правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 були оформленні цивільно-правовою угодою про надання послуг і вимоги трудового законодавства на них не поширювалися. Після закінчення дії цивільно-правового договору ОСОБА_2 з 09.10.2018 працевлаштувалася відповідно до вимог КЗпП України.

Проте суд апеляційної інстанції вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 23 КЗпПУ визначено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основною ознакою, яка відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Крім того, предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання стороною правочину визначеного обсягу робіт.

З укладеного цивільно-правового договору між позивачем та фізичною особою, копія якого містяться в матеріалах справи, вбачається, що предметом договору є надання послуг з реалізації продукції, тобто предметом договору є процес праці, а не її кінцевий результат.

В договорі не зазначається, який результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Крім того, акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 28.09.2018, містить лише інформацію про надання послуги по реалізації хлібобулочних виробів 5 днів.

Наданий позивачем після закінчення інспекційного відвідування видатковий касовий ордер від 05.10.2018 не спростовує характер правовідносин між позивачем та ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що договір, укладений позивачем з ОСОБА_2 , має ознаки трудового.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач наказу про прийом на роботу, особової картки працівника, книги обліку руху трудових книжок, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, повідомлень ДФС про прийом на роботу працівника, табелів обліку робочого часу не оформлював.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпПУ в частині обов`язкового укладання трудового договору в письмовій формі з ОСОБА_2 , або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому постанова Управління Держпраці у Кіровоградській області № КР2354/42/АВ/ТД-ФС від 10.10.2018 є обґрунтованою та правомірною.

Такий висновок суду апеляційної інстанції додатково ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що надані на виконання припису наказ «Про прийняття на роботу в режимі неповного робочого часу ОСОБА_2 » № 6 від 05.10.2018 та трудовий договір від 09.10.2018 жодним чином не спростовують факту виявленого відповідачем порушення вимог трудового законодавства в ході інспекційного відвідування, яке відбулося 29.09.2018.

Судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, що тягне за собою його скасування із прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року в адміністративній справі № 1140/2861/18 скасувати.

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 18 червня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 червня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова