Справа № 1.380.2019.000325
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4353/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року (головуючий суддя Брильовський Р.М, м. Львів, повний текст складено 01.04.2019) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в якому просило визнати протиправною і скасувати постанову від 21.12.2018 № 2031 про накладення штрафу за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.12.2018 № 2031 про накладення штрафу на ТОВ «Спектргаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що пунктом 5.4 Порядку № 428 встановлено, що у разі виявлення порушень акт про результати перевірки розглядається на засіданні НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, не пізніше п`яти робочих днів після отримання від ліцензіата, діяльність якого перевірялася, письмових пояснень та обґрунтувань до акта перевірки, але не пізніше десяти робочих днів з дати отримання ліцензіатом акта про результати перевірки. За результатами розгляду приймається рішення про застосування до ліцензіата санкцій, передбачених законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про ринок природного газу» та «Про теплопостачання».

Водночас, 26.11.2016 набрав чинності Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»(далі - Закон про НКРЕКП), яким визначено правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення, а також яким передбачено зовсім іншу процедуру перед прийняттям рішення за результатами розгляду Актів про порушення.

Так, судом першої інстанції не враховано, що норми Закону про НКРЕКП є спеціальними по відношенню до норм іншого законодавства, яким передбачено порядок проведення перевірок і накладення штрафних санкцій, оскільки передбачають особливі терміни перед винесенням рішення для забезпечення права ліцензіата на захист у ході проведення перевірки.

При цьому, право на захист передбачене, зокрема, Главою 3 «Захист цивільних прав та інтересів» Цивільного кодексу України, відповідно до статей 15, 19, 20 якого кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.

Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Так, відповідно до пункту 5 статті 19 Закону про НКРЕКП за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі.

У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки.

Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки.

Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.

Водночас, суд першої інстанції не дослідив та не застосував положення статті 14 Закону про НКРЕКП, відповідно до якої засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема, проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб сайті.

Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

Перелік питань, що вносяться на розгляд Регулятора, оприлюднюється не пізніше як за три робочі дні до дня проведення засідання на офіційному веб-сайті Регулятора.

Разом з переліком питань, що вносяться на розгляд Регулятора, підлягають оприлюдненню на офіційному веб сайті Регулятора проекти рішень Регулятора та обґрунтування до них, одержані зауваження та пропозиції, а також вмотивована позиція Регулятора щодо одержаних зауважень.

При цьому, згідно з підпунктами 7.7., 7.8., 7.10. Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП 06.12.2016 № 2133 (далі - Регламент), відповідні структурні підрозділи, питання яких винесені на розгляд засідання НКРЕКП, не пізніше як за чотири робочі дні (до 14-001 до дня проведення засідання готують проекти рішень НКРЕКП, зокрема проекти постанов або розпоряджень, що пропонуються до прийняття, та обґрунтування до них, які підписуються керівником структурного підрозділу та візуються членом НКРЕКП, відповідно до розподілу обов`язків, одержані зауваження та пропозиції, а також аргументована позиція НКРЕКП щодо одержаних зауважень, у разі необхідності додають інші документи: аналітичні довідки, таблиці, діаграми тощо, та направляють в електронному вигляді до відділу інформації та комунікацій з громадськістю для оприлюднення на офіційному веб-сайті НКРЕКП.

Перелік питань, що виноситься на розгляд НКРЕКП, затверджується Головою НКРЕКП і доводиться до відома членів НКРЕКП і керівників структурних підрозділів не пізніше ніж за чотири робочих дні (до 17-00) до дня проведення засідання.

Порядок № 428 розроблено відповідно до вимог законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та інших законодавчих і нормативно-правових актів, які регулюють діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Проте, під час фактичної реалізації вимог Порядку № 428, до НКРЕКП почали звертатись Ліцензіати з приводу невідповідності пункту 5.4 Порядку № 428 вимогам Закону про НКРЕКП, яким передбачено право Ліцензіатів на надання зауважень та пояснень до виявлених порушень ліцензійних умов (протягом того ж таки п`ятиденного терміну + час поштовий обіг), які мають враховуватися НКРЕКП як пом`якшуючі обставини при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності.

Таким чином, згідно з нормами Закону про НКРЕКП процедура перед призначенням до розгляду акту на засідання НКРЕКП є значно тривалішою, ніж терміни встановлені Порядком № 428 (який є підзаконним нормативно-правовим актом), а тому, враховуючи вимоги вищої юридичної сили норм Законів України, мають бути застосовані саме вимоги Закону про НКРЕКП, проте судом першої інстанції не були застосовані такі прямі норми спеціального Закону.

Також апелянт зазначає, що під час прийняття пункту 1 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 21.12.2018 №2031 в діях НКРЕКП відсутні порушення вимог Порядку № 428 та вимог Закону про НКРЕКП, якими передбачені спеціальні норми для застосування Комісією під час проведення перевірок, а тому в силу статті 317 КАС України рішення першої інстанції має бути скасоване.

По-друге, висновок суду першої інстанції, що «перебування членів НКРЕКП на лікарняному і відсутність через це кворуму для прийняття рішень не є підставою для недотримання встановлених законом строків для застосування до ліцензіатів санкцій» (абзац восьмий стор. 4 рішення першої інстанції) свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального права, а саме незастосування судом першої інстанції норм закону, який підлягає застосуванню, зокрема, вимог статей 8, 14 та пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону про НКРЕКП, а також незастосування указів Президента України від 23.03.2017 № 78/2017, від 23.03.2018 №№ 80/2018 та 81/2018, від 26.05.2018 №№ 146/2018 та 149/2018.

Починаючи з 26.05.2018 НКРЕКП була неправомочною, у зв`язку з планом ротації, затвердженого Указом Президента України від 23.03.2017 № 78/2017, на виконання вимог Закону про НКРЕКП (причини, які взагалі не залежали від волі НКРЕКП), а не у зв`язку з перебуванням одного з членів НКРЕКП на лікарняному, як про те зазначив суд першої інстанції.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» щодо надання повноважень Президенту України для забезпечення сталої діяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» до Закону було внесено зміни. Зокрема, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону доповнено пунктом 3-1, згідно з яким до призначення нового складу (нових членів) НКРЕКП відповідно до статті 8 цього Закону та у разі неправомочності НКРЕКП Президент України призначає членів НКРЕКП у кількості, що дорівнює кількості вакантних посад, до дня призначення членів НКРЕКП, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

З огляду на зазначене, відповідно до Указу Президента України від 23.12.2017 № 428 та Указу Президента України від 23.12.2017 №429 В. Морозову та В. Таратуна було призначено членами НКРЕКП до дня призначення членів НКРЕКП, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

Водночас, 23.03.2018 Указами Президента України за №№ 80/2018 та 81/2018 (містяться в матеріалах справи) було звільнено В. Морозову та В. Таратуна з посад членів НКРЕКП, що говорить про повторну відсутність кворуму в НКРЕКП для прийняття рішень. При цьому, 26.05.2018 Указами Президента України за №№ 146/2018 та 149/2018 було звільнено Р. Машляківського з посади Члена НКРЕКП та голову НКРЕКП Д. Вовка (містяться в матеріалах справи).

Разом з тим, Указами Президента України від 29.05.2018 за №№ 150/2018, 151/2018, 152/2018, 153/2018 та 154/2018 було призначено новий склад членів НКРЕКП.

Тобто, фактично НКРЕКП не здійснювала свої повноваження тривалий період часу, через що, досить велика кількість важливих питань не були прийняті своєчасно, серед яких і Акт від 25.05.2018 № 162, та були розглянуті вже новим складом членів НКРЕКП у розрізі першочерговості.

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано той факт, що недотримання НКРЕКП строків, передбачених Порядком 428 відбулось з незалежних від НКРЕКП причин, та які пов`язані з планом ротації Членів НКРЕКП, на виконання вимог Закону про НКРЕКП.

Висновок суду першої інстанції, що «постанова від 21.12.2018 року № 2031 прийнята за результатом розгляду акта про порушення то за своєю суттю вона є рішенням про застосування до ліцензіата санкцій, а тому мала бути прийнята у точній відповідності із встановленим порядком застосування санкцій» (абзац одинадцятий стор. 4 рішення першої інстанції), в результаті чого суд першої інстанції відхилив доводи НКРЕКП про те, що п.2 та 3 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 21.12.2018 № 2031 не є санкцією за порушення у сферах енергетики та комунальних послуг, а є різновидом державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і на них не поширюються строки накладення санкцій, свідчить про порушення норм матеріального права, а саме незастосування вимог статті 17 Закону про НКРЕКП, Закону України «Про ринок природного газу», Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою НКРЕ від 03.04.2013 № 369, пункту 8.16 Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389, та неправильне застосування судом першої інстанції норм Порядку № 428.

Так, розмежування поняття санкції та заходів державного регулювання міститься у самій назві постанови НКРЕКП від 21.12.2018 № 2031 «Про накладення штрафу на ТОВ «СПЕКТРГАЗ» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

Разом з цим, пунктами 2 та 3 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 21.12.2018 №2031 зобов`язано ТОВ «СПЕКТРГАЗ» забезпечити у строк до 29.12.2018 вчинення певних дій та Департаменту із регулювання відносин у нафтогазовій сфері, у межах здійснення заходів державного регулювання, відповідно до пунктів 1, 13 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону про НКРЕКП при наступному перегляді тарифу на послуги розподілу природного газу для ТОВ «СПЕКТРГАЗ» підготувати та винести на засідання НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, проект відповідного рішення.

При цьому, пункти 2 та 3 резолютивної частини постанови НКРЕКП від 21.12.2018 №2031 не є санкцією за порушення в сфері енергетики та комунальних послуг, а є різновидом державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до повноважень, наданих Законом про НКРЕКП, статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» та спрямованих на виконання вимог Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою НКРЕ від 03.04.2013 №369, та пункту 8.16 Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389.

Так, відповідно до пунктів 1 та 13 частини першої статті 17 Закону про НКРЕКП, Регулятор для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Закону про НКРЕКП, Регулятор має право, зокрема, приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Одночасно, згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу до відповідних суб`єктів ринку природного газу можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень; 2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.

Перелік санкцій є вичерпним. Інші заходи впливу Регулятора, які випливають з мети та завдань його діяльності, не є санкціями відповідальності.

Таким чином, до пунктів 2 та 3 постанови НКРЕКП від 21.12.2018 №2031 не можуть бути застосовані положення щодо п`ятиденного строку накладення санкції за вчинені порушення, що передбачено Порядком № 428.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2018 відповідачем проведено перевірку ліцензованої діяльності позивача за період діяльності з 26.05.2016 по 31.12.2017 про що складено Акт планової виїзної перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу від 25.05.2018 № 162. Вказаною вище перевіркою встановлено наступні порушення позивачем: - вимог підпункту 5 п.2.2 гл.2 ліцензійних умов у частині повідомлення НКРЕП про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін;

- вимог підпункту «б» п.3.8.2 ліцензійних умов з розподілу в частині використання коштів, отриманих за рахунок установленого НКРЕКП тарифу на надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами за цільовим призначенням;

- вимог підпункту 16 п.2.2 гл.2 ліцензійних умов у частині використання коштів, отриманих за рахунок установленого НКРЕКП тарифу на надання послуг з розподілу природного газу розподільними трубопроводами за цільовим призначенням;

- вимог підпункту 3.1.1 п.3.1 р.ІІІ ліцензійних умов з розподілу в частині надання НКРЕКП звітності щодо провадження господарської діяльності з розподілу газу в установленому НКРЕКП порядку;

- вимог підпункту 6 та 7 п.2.2 гл.2 ліцензійних умов у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з розподілу газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку і подання річної фінансової звітності у встановленому законодавством порядку;

- вимог підпункту 17 п.2.2 гл.2 ліцензійних умов у частині створення на підприємстві комісії з експертизи засобів вимірювальної техніки та з розгляду актів про порушення, які складені у разі виявлення порушень споживачем вимог кодексу;

- вимог пункту 2.1 гл.2 ліцензійних умов у частині розроблення програми відповідності;

- вимог пункту 3.9 ліцензійних умов з розподілу у частині розроблення програми відповідності;

- вимог підпункту 13 п.2.2 гл.2 ліцензійних умов у частині забезпечення на вебсайті створення особистого кабінету для споживачів.

21.12.2018 року за результатом розгляду, вказаного вище акту перевірки, відповідачем прийнято постанову від 21.12.2018 року № 2031 про накладення штрафу на ТзОВ «Спектргаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання, якою: накладено штраф у розмірі 85000,00 грн. на ТзОВ «Спектргаз» за порушення ліцензійних умов; зобов`язано ТзОВ «Спектргаз» забезпечити у строк до 29.12.2018: подання фінансової звітності за І-ІІІ квартали 2017 року та річної за 2017 рік, розроблення та запровадження програми відповідності відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про ринок природного газу», створення належної організації та функціонування особистого кабінету споживача у мережі Інтернет, створення на підприємстві комісії з експертизи засобів вимірювальної техніки та з розгляду актів про порушення та забезпечення їх роботи в порядку та відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем; Департаменту із регулювання відносин у нафтогазовій сфері, у межах здійснення заходів державного регулювання, відповідно до пп.1, 13 ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» при наступному перегляді тарифу на послуги розподілу природного газу для ТзОВ «Спектргаз» підготувати на винести на засідання НКРЕКП проект рішення: 1) щодо встановлення (перегляду) тарифу на послуги з розподілу природного газу; 2) щодо коригування планової річної тарифної виручки.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що Відповідно до п.5.4. Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов», затверджений постановою НКРЕКП від 14.06.2018 року № 428, у разі виявлення порушень акт про результати перевірки розглядається на засіданні НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, не пізніше п`яти робочих днів після отримання від ліцензіата, діяльність якого перевірялася, письмових пояснень та обґрунтувань до акта перевірки, але не пізніше десяти робочих днів з дати отримання ліцензіатом акта про результати перевірки. За результатами розгляду приймається рішення про застосування до ліцензіата санкцій, передбачених законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про ринок природного газу» та «Про теплопостачання».

Згідно з п.8.4. цього Порядку рішення НКРЕКП про накладення штрафу, застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень, зупинення дії ліцензії, анулювання ліцензії приймається у вигляді постанови, копія якої вручається особисто уповноваженій особі ліцензіата (з відміткою про вручення на примірнику, який залишається в НКРЕКП) або надсилається ліцензіату рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше п`яти робочих днів з дня прийняття.

Судом також з`ясовано, що Акт планової виїзної перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу від 25.05.2018 № 162 отриманий позивачем 25.05.2018. 21.12.2018, за результатом розгляду вказаного Акта перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування до ліцензіата санкцій. Вказане рішення прийняте у вигляді оскаржуваної постанови від 21.12.2018 № 2031.

Суд першої інстанції вірно вважав, що відповідач всупереч норми п.5.4. Порядку, прийняв оскаржуване рішення після спливу десяти робочих днів з дати отримання позивачем акта про результати перевірки.

Також суд вірно вважав, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що вказаний Порядок суперечить Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», яким передбачено зовсім іншу процедуру перед прийняттям рішення за результатами розгляду Актів про порушення та особливі терміни перед винесенням рішенням для забезпечення права ліцензіата на захист у ході проведення перевірки, оскільки відповідно до п.1.1 Порядку, цей Порядок розроблено відповідно до вимог Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Також як вірно зазначено судом, що перебування членів НКРЕКП на лікарняному і відсутність через це кворуму для прийняття рішень не є підставою для недотримання встановлених законом строків для застосування до ліцензіатів санкцій.

Вірно відхилив суд першої інстанції доводи відповідача про те, що п. 2 та 3 резолютивної частини оскаржуваної постанови не є санкцією за порушення за порушення у сферах енергетики та комунальних послуг, а є різновидом державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і на них не поширюються строки накладення санкцій, оскільки пунктом 5.4. та 8.4 Порядку передбачено, що за результатами розгляду акта приймається рішення про застосування до ліцензіата санкцій, яке оформляється у вигляді постанови. Оскільки постанова від 21.12.2018 № 2031 прийнята за результатом розгляду акта про порушення то за своєю суттю вона є рішенням про застосування до ліцензіата санкцій, а тому мала бути прийнята у точній відповідності із встановленим порядком застосування санкцій.

Відповідно до ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно ст. 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими ст.239 цього Кодексу.

Статтею 250 Господарського Кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Вказані у постанові порушення відповідач виявив 25.05.2018 під час проведення перевірки та складання Акту. Отже, штраф за ці порушення міг бути застосований до 25.11.2018, проте, відповідач наклав на позивача штраф 21.12.2018, вже після спливу шестимісячного строку з дня виявлення порушення. Відповідач не мав права накладати на позивача штраф та виносити оскаржувану постанову після спливу шестимісячного строку з дня виявлення порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 11.04.2018 по справі № 804/401/17.

Зокрема, судом зроблено висновок, про те, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання порушення відповідний суб`єкт владних повноважень має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу твердження відповідача, що накладений на нього штраф не є адміністративно-господарською санкцією і до спірних правовідносин не можуть застосовуватись строки застосування санкцій встановлених ст. 250 ГК України, згідно якої дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України «Про валюту і валютні операції» «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

А Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не є органом доходів і зборів.

У даній спірній ситуації судом також вірно зазначено, що відповідно до п.5 ч.1 ст.4 ГК України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання;

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до пп.1 п.1 ст.2 цього Закону регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу;

Тому суд вірно вважав, що відповідач безпосередньо здійснює організаційно-господарські повноваження щодо суб`єкта господарювання (позивача) і в цій частині до спірних відносин застосовуються положення ГК України, зокрема щодо застосування до суб`єктів господарювання адміністративно-господарських санкцій.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Національна комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року по справі № 1.380.2019.000325 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

Н.М. Судова-Хомюк

повний текст складено 19.06.2019