Справа № 1340/5936/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/2486/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі № 1340/5936/18 (головуючий суддя Брильовський Р.М., час ухвалення 14:47 год., м. Львів, повний текст рішення складений 17.01.2019) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2018 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив: а) скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 30.07.2018 № 864101/;

б) зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 29 від 05.07.2018.

Рішенням від 11 грудня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що пунктом 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 ,,Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" встановлений перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування, (п. 15 Постанови КМУ №117).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів, (п. 18 Постанови КМУ №117).

Відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних позивача повідомлено про причину зупинення реєстрації: відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПК/РК від 20.03.2018р. №11 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 ,,Критеріям ризиковості платника податків" та запропоновано надати пояснення та/або копіє документів, достатніх для реєстрації податкової накладної.

З огляду на викладене, відповідач вважає правомірними дії комісії, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального та процесуального права.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 7 грудня 2001 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

15 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" ( покупець) уклали договір поставки № 120218, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати в погоджені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець з зобов`язався прийняти товар (товари) і сплатити за нього згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору № 120218 предметом поставки є залізобетонні вироби та інертні матеріали. Поставка товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість і ціна товару погоджується Сторонами в усних або письмових заявках на кожну окрему партію Товару.

Вартість товару і порядок розрахунків визначено у п. 2 Договору № 120218, а саме: постачальник відвантажує товар покупцеві за договірними цінами; ціна товару остаточно узгоджується та вказується сторонами у видатковій накладній на поставку товару; орієнтовна вартість цього договору складає п`ятсот тисяч гривень; загальна вартість цього договору складається з сумарної вартості товару, що поставляється за цим договором; оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати виписки накладної та передачі у власність Покупця кожної окремої партії товару.

Відповідно до п. 3.1 договору № 120218 постачальник поставляє товар згідно специфікацій, видаткових накладних або інших товаро-супроводжуючих документів, які є невід`ємною частиною даного Договору.

5 липня 2018 року позивач виписав рахунок-фактуру № СФ-0000184 про сплату платником замовлення - ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" на виконання умов договору № 120218 від 15.02.2018 оплати за товар - сходи залізобетонні ЛС-12, в кількості 25 шт, у розмірі 11250, 00 грн. з врахуванням ПДВ. У вказаному рахунку зазначено, що він дійсний до сплати до 25.07.2018.

Того ж дня позивач на адресу ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" відвантажив на транспорт покупця сходи залізобетонні ЛС-12 в кількості 25 шт., відповідно до видаткової накладної № РН-0000227 (довіреність на отримання товару № 84 від 05.07.2018).

Відвантаження ФОП ОСОБА_1 товару згідно з договором № 120218 підтверджується товарно-транспортною накладною від 05.07.2018, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 (вантажовідправник) відвантажив ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" (вантажоодержувач) товар - сходи залізобетонні ЛС-12, в кількості 25 шт. Автомобільний перевізник ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак".

У зв`язку з відвантаженням товару на виконання вимог договору № 120218 від 0.07.2018, ФОП ОСОБА_1 склав податкову накладну № 29 від 05.07.2018 на суму 9375,00 грн, в тому числі ПДВ 1875, 00 грн..

24 липня 2018 року ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" здійснило на рахунок ФОП ОСОБА_1 оплату за поставлений товар, що підтверджується випискою з АТ ,,Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві та карткою обліку розрахунків з контрагентом ТзОВ ,,Торговий Дім ,,Кімак" за період з 01.01.2018 по 31.07.2018.

Факт придбання товару, що був відвантажений позивачем товариству ,, Торговий Дім ,,Кімак" підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: договором купівлі-продажу № 14 від 02.01.2018, видатковою накладною № 1644 від 05.07.2018, податковою накладною № 34 від 05.07.2018, паспортом № 1, виписками з банку, карткою обліку розрахунків з контрагентом.

Під час здійснення зазначеної господарської операції позивач оформив та направив засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних для реєстрації податкову накладну від 05.07.2018 № 29.

Однак, через автоматизовану систему ,,Єдине вікно подання електронних документів" 25.07.2018 ДФС України направило позивачу квитанцію, в якій містилась інформація про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної відповідно до пункту 201.16 ст.201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 ,,Критеріїв ризиковості платника податку". Додатково зазначено: показник ,,D"= ., ,,Р"= 0" та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

27.07.2018 ФОП ОСОБА_1 надав пояснення № 3 та копії документів, що підтверджують реальність господарської операції. Згідно повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК позивачем додано 20 документів.

30 липня 2018 року комісія ГУ ДФС України у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було прийнято рішення № 864101/ про відмову у реєстрації спірної податкової накладної.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення комісії не містить чіткого визначення підстав для прийняття комісією ГУ ДФС у Львівській області рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, оскільки у такому не вказано, які саме розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків не надані позивачем, не зазначено, якими мотивами керувалася комісія ГУ ДФС у Львівській області, вважаючи, що надані документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.

Отже, оскаржуване рішення комісії ГУ ДФС у Львівській області містить формальну підставу для його прийняття, що зазначена у Постанові КМУ №117, а саме: ненадання платником податку копій документів: розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржене рішення є необґрунтованими, оскільки платник податків надав всі необхідні документи для реєстрації податкової накладної, у реєстрації якої відмовлено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу (ПК) України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (пункт 201.1).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до зазначених норм виписав та надіслав у визначенні законодавством строки податковому органу податкову накладну для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За змістом пункту 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 117 від 21.02.2018 ,,Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі Порядок № 117).

Пунктом 3 Порядку № 117 педбачено, що податкові накладні не підлягають моніторингу та реєструються в ЄРПН за умови відповідності одній із цих ознак:

- ПН, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

- обсяг постачання, зазначений в ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН у поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в ЄРПН ПН/РК, становить менше 500 тис. грн. та керівник платника обіймає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

- одночасно значення показників D та P мають такі розміри: D &?в; 0,03, P &? ; P м х 1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T;

S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК, сум єдиного внеску та податків і зборів (крім суми ПДВ, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами;

T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником в ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК;

P - сума ПДВ, зазначена платником у ПН/РК, зареєстрованих у ЄРПН у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію ПН/РК;

P м - найбільша місячна сума ПДВ, зазначена у ПН/РК, зареєстрованих платником в ЄРПН за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено ПН/РК.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховує ДФС станом на перше число календарного місяця і 10 числа платник може переглянути зазначений показник в електронному кабінеті.

Пунктами 6 та 7 вказаного Порядку визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що підставами для зупинення реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку; 2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції. Положення п.п.6 та 7 Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків фіскальних органів.

Однак, згідно квитанції від 25.07.2018 про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача було те, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6. п.1. ,,Критеріїв ризиковості платника податку".

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач застосував формулювання, яке п.п. 6 та 7 Порядку № 117 не передбачене, а відтак реєстрація податкової накладної зупинена з підстав, які не передбачені законодавством.

Так, згідно з пп. 1.6. п.1. Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 21.03.2018 року № 959/99-99-07-18, комісії Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

1) платник податку зареєстрований (перереєстрований)з а адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

2) дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

3) платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

4) платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

5) платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

6) платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 6.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

7) наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо неможливості встановити зі змісту квитанції від 25.07.2018 № , які саме із перелічених критеріїв пп. 1.6. п.1. ,,Критеріїв ризиковості платника податку" стосуються саме позивача.

При цьому відповідачі не надали суду жодного доказу щодо належності позивача до перелічених категорій ризикових платників податків.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що відповідно до вимог Порядку № 117 позивач надав пояснення та копії документів на підтвердження реальності вчинення господарської операції, а саме: договір поставки № 120218 від 15.02.2018, рахунок № СФ-0000184 від 05.07.2018, довіреність покупця № 84 від 05.07.2018, видаткову накладну № РН-000227 від 05.07.2018, товаро-транспортну накладну від 05.07.2018, банківську виписку щодо отримання оплати покупця від 24.07.2018, договір поставки ДП МОУ ,,Львівський завод збірних конструкцій" №14 від 02.01.2018, накладна на придбання ТМЦ № 1644 від 05.07.2018, паспорт на ТМЦ №2 від 27.07.2018, банківську виписку щодо оплати постачальнику від 24.07.2018, податкову накладну щодо придбаних ТМЦ № 34 від 05.07.2018, витяг з ЄДР № від 05.04.2018 щодо видів діяльності підприємця, наказ ФОП ОСОБА_1 . №3 від 02.07.2018 про затвердження штатного розпису, штатний розпис від 02.07.2018.

Надані позивачем документи для реєстрації податкових накладних не містять недоліків щодо їх форми та змісту або походження, котрі в силу приписів ст.ст.198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджено, що операція з поставки товарів, на підставі чого видана податкова накладна, носила реальний характер, податкові зобов`язання сформовані правильно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи повністю підтверджують реальність господарських операцій з поставки товарів, а тому рішення комісії щодо відмови у реєстрації податкової накладної є протиправними.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі № 1340/5936/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 21.06.2019.