Справа № 580/1391/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року справа № 580/1391/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгнокадастру у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

11 березня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача від 18.02.2019 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою;

2) зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача від 18.02.2019 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9500 га за рахунок земель сільськогосподрського призначення в адмінмежах Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою отримання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9500 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Павлівської сільської ради звернувся до відповідача з відповідною заявою, проте останній протиправно відмовив у її задоволенні.

Ухвалою суду від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження і постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити та перевірити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

30.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області.

21.12.2018 відповідач листом №4773/0/95-18 повідомив позивача про неможливість задоволення його заяви, оскільки бажана земельна ділянка знаходиться в безпосередній близькості до водного об`єкту.

В свою чергу 18.02.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказавши, що бажана земельна ділянка знаходиться за межами прибережної захисної смуги ставка та струмка.

До вказаного клопотання позивач долучив:

- копію паспорту та ідентифікаційного коду;

- копію посвідчення учасника бойових дій;

- довідка із державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- викопіювання із кадастрової карти (плану) (на звороті довідки із державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями);

-довідку відділу Держгеокадастру у Жашківському районі про використане право;

- довідку управління Держгеокадастру у Дніпропетровську Дніпропетровської області щодо використаного права;

- викопіювання із кадастрової карти (плану) з вказаною прибережною захисною смугою ставка та струмка;

- рішення Павлівської сільської ради від 05.02.2019 №28-4/VII;

- копія листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.12.2018 №4773/0/95-18.

На вищевказане клопотання, 18.03.2019 відповідач листом №974/0/95-19 повідомив позивача про відсутність можливості задоволення його клопотання, оскільки місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити та перевірити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З вищевикладеного вбачається, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 у справі №545/808/17.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв`язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено довідку відділу Держгеокадастру у Жашківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 27.11.2018 №97-23-0.250-941/163-18 з графічними матеріалами, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

Крім того матеріали справи містять викопіювання із кадастрової карти (плану) Павлівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, за підпису сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_3, на якій зображена бажана земельна ділянка.

З даних документів вбачається, що вони створені відповідальними особами за допомогою програмного забезпечення та містять необхідні дані, що дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування об`єкта.

Суд звертає увагу, що у своєму листі від 18.03.2019 №974/0/95-19 та відзиві на позовну заяву відповідача, зазначає, що місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити та перевірити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель, проте як встановлено вище додані позивачем до клопотання від 18.02.2019 (вх.К-1178/0/94-19) містять необхідні дані, що дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування об`єкта.

Таким чином, позивач, при зверненні до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області, подав всі необхідні та належні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності поданих та перевірених судом документів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Отже, згідно чинного правового регулювання земельних відносин у державі, право розпорядження землями сільськогосподарського призначення відбувається виключно на підставі норм Земельного кодексу України, а тому відповідач з підстав зазначених в листі від 18.03.2019 №974/0/95-19 протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд звертає увагу на приписи ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, якою наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Суд зазначає, що дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у частині 9 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 Земельного кодексу України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, вище перелічені положення земельного законодавства передбачають обов`язок Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, однак відповідачем жодного рішення з цього приводу не прийнято, натомість надано позивачу відповідь листом.

Отже відповідач проявив бездіяльність щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача, а тому його слід зобов`язати повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9500 га за рахунок земель сільськогосподрського призначення в адмінмежах Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про повне задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 18.02.2019.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, 0) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району Черкаської області.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 20.06.2019.

Суддя В.П. Тимошенко