Справа № 345/4235/16-а
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5662/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Зубарєва Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області, Код ) та Приватного акціонерного товариства "Калуське автотранспортне підприємство" на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року (ухвалене в м. Калуші, судом під головуванням судді Сухарник І.І., дату складення повного тексту рішення суду не зазначено) у справі № 345/4235/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Код ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив:

визнати неправомірними дії Калуського об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови йому у зарахуванні стажу роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року до пільгового стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 22.09.2016 року;

зобов`язати відповідача зарахувати йому стаж роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року до пільгового стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 22.09.2016 року та провести виплату призначеної пенсії.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи з 14.02.1983 р. по 31.05.1992 р. до пільгового стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 22.09.2016 р.

Зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати позивачу стаж роботи з 14.02.1983р. по 31.05.1992р. до пільгового стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 22.09.2016р.

Стягнуто із Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь позивача 551,20 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач та Приватне акціонерне товариство "Калуське автотранспортне підприємство" звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційних скарг вказують, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зазначає, що у трудовій книжці позивача за період з 14.02.1983 року по 30.06.1992 року відсутні записи про стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту, який давав би йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, стаж роботи позивача водієм міського пасажирського транспорту становить 4 роки 29 днів, що підтверджується довідкою для підтвердження пільгового стажу за № 106 від 05.09.2016 року. Вважає, що управління не порушувало права, свободи або інтереси позивача, оскільки на час подачі заяви про призначення пенсії за п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у позивача не було достатнього пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

На підтвердження доводів апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство "Калуське автотранспортне підприємство" зазначає, що суд зобов`язаний був залучити їх в якості третьої особи, оскільки порушуються їхні права та інтереси. Суд не залучивши їх до справи як третьої особи, позбавив їх права надати свої пояснення щодо праці позивача в Калуському автотранспортному підприємстві. В апеляційній скарзі просить визнати Приватне акціонерне товариство "Калуське автотранспортне підприємство" третьою особою у даній справі. Крім того, вказують, що наявність стажу роботи, що дає можливість призначити пенсію на пільгових умовах не може бути підтверджена показаннями свідків.

Позивач подав 02.02.2017року та 17.02.2017року заперечення на апеляційні скарги, у яких вказує, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відповідач не провів звірку з ПАТ «Калуське АТП» з приводу наявності чи відсутності у нього стажу, який дає право на пільгову пенсію. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017року апеляційні скарги залишені без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019року скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням поданого клопотання та доданих доказів, враховуючи положення ст. 52 КАС України, колегією суддів ухвалено судове рішення про заміну відповідача - Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на її правонаступника- Головне управління Пенсійного Фонду України в Івано- Франківській області ( Код ).

Позивач відзиву на апеляційні скарги не подав.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією його паспорта (а.с.19-20).

Як видно із копії трудової книжки позивача він з 14.02.1983 року працював водієм автоколони №1 Калуського АТП, з 01.06.1992р. рахувався водієм міського пасажирського транспорту цього ж підприємства Калуського АТП (а.с.12-15).

Згідно довідки від 05.09.2016 року № 106/а позивач працював в Калуському АТП-08022 водієм 3-го класу автоколони №1 з 24.02.1983 року, наказ №32-к від 24.02.1983року;

з 01.06.1992 року рахувався водієм міського пасажирського транспорту, наказ 116-к від 30.06.1992року;

з 01.07.1996 року переведений водієм-наставником, наказ №92 від 01.07.1996року;

з 09.10.2000 року переведений на посаду інженера по охороні праці по строковому договорі, наказ №127 від 09.10.2000 року.

Звільнений за власним бажанням 05.03.2001 року, наказ №29-к від 05.03.2001року (а.с.11).

У вказаній довідці зазначено, що згідно наказу №124-к від 15.06.1987року Калуському АТП-08022 присвоєно індекс Калуське АТП-12630.

Державне «Калуське АТП-12630» перетворено у ВАТ «Калуське АТП» згідно наказу №1254 від 31.10.1995 року, як підприємство колективної власності.

Згідно рішення зборів акціонерів від 14.02.2012року ВАТ «Калуське АТП» перетворено у ПАТ «Калуське АТП», як публічне акціонерне товариство.

ПАТ «Калуське АТП» перетворено у ПРАТ «Калуське АТП» згідно рішення зборів акціонерів від 29.07.2016 року, як приватне акціонерне товариство.

30.06.1992 року було видано наказ №116-К, в якому зазначено, що у зв`язку із прийняттям Закону України «Про пенсійне забезпечення» затвердити по Калуському АТП 12630 водіїв автоколони №1, яка здійснює перевезення пасажирів по м. Калуші, рахувати водіями міського пасажирського транспорту з 01.06.1992 року. В цьому наказі зазначений і позивач (а.с.16-18). Даний наказ стверджує, що зазначені в ньому особи, в тому числі і позивач до цього також були водіями міського пасажирського транспорту.

Позивач після досягнення віку 55 років, а саме 23 вересня 2016 року подав заяву до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, так як працював водієм міського пасажирського транспорту (а.с.9).

Своїм листом від 06.10.2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так як до пільгового стажу не зараховано період роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах та не представлено інших документів на підтвердження пільгового стажу в цей період. При цьому, як пільговий зараховано стаж роботи водієм міського пасажирського транспорту 4 роки 29 днів в інший період роботи. Загальний страховий стаж роботи становить 26 років 10 місяців 3 дні (а.с.7-8).

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що крім періоду роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року у позивача є безспірних 4 роки 29 днів стажу роботи на пільгових умовах як водія міського пасажирського транспорту. З урахуванням стажу роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року водієм міського пасажирського транспорту його стаж роботи на пільгових умовах буде становити понад 12 років 6 місяців і при наявності загального стажу роботи понад 26 років позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» після досягнення 55 років - з 22.09.2016 р. Оскільки за призначенням пенсії позивач звернувся 23.09.2016 року, тобто в 3-місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, тому суд вважав, що також слід визнати неправомірними діями відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати призначити та провести виплату даної пенсію з 22.09.2016 року.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з частиною 2 цього пункту за відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої цієї статті.

Згідно абзацу шістнадцятого пункту «б» частини першої статті 13 Закону з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Сторони не заперечують, що загальний трудовий стаж позивача на момент звернення за перерахунком пенсії становив 26 років 10 місяців 3 дні.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вже зазначалось вище, що згідно записів трудової книжки позивача, він з 14.02.1983 року працював водієм автоколони №1 Калуського АТП, з 01.06.1992 року рахувався водієм міського пасажирського транспорту цього ж підприємства Калуського АТП (а.с.12-15).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки позивач з 14.02.1983 року працював водієм автоколони в Калуському АТП-08022, з 01.06.1992 року рахувався водієм міського пасажирського транспорту цього ж підприємства, а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках.

Як вже встановлено судом, відповідачем зараховано позивачу пільговий стаж, який дає право на призначення пільгової пенсії з 01.06.1992 року по 30.06.1996 року (4 роки 29 днів) (а.с.7-8).

Уточнюючої довідки або інші документи за період роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року про характер його роботи на вказаному підприємстві позивач не надав.

Відповідно до п. 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року N 637 (надалі по тексту Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Отож, за відсутності відповідних записів у трудовій книжці про пільговий стаж заявника, такі обставини в першу чергу можуть бути встановлені на підставі інших документів, виданих за місцем роботи або архівними установами.

І лише у випадку коли по місцю роботи заявника або в архівних установах документи про пільговий трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Натомість, приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції на вказані положення законодавства не зважив, а як наслідок порушив п. 2 Порядку №637 щодо порядку встановлення обставин з приводу пільгового стажу позивача.

З матеріалів справи вбачається, що підприємство на якому позивач працював у період 14.02.1983 року по 31.05.1992 та з 01.06.1992 року по 30.06.1996 року реорганізовано та існує у формі Приватного акціонерного товариства "Калуське автотранспортне підприємство", а відтак обставини щодо пільгового стажу позивача повинні встановлюватись чітко до приписів п.1 та 2 Порядку №637.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637).

Зокрема Порядком №637 також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5) (п.20).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Пунктами 3.3, п.4.1, 4.2 Порядку N22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Окрім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За наведених обставин, відповідач як орган до повноважень якого входить прийняття рішень про призначення пенсії, зобов`язаний на виконання пунктів 3.3, п.4.1, 4.2 обумовленого Порядку N22-1 витребувати від підприємств, установ, організацій всіх необхідних документів необхідних для з`ясування всіх обставин справи чи має позивач достатній стаж для призначення пенсії на пільгових умовах в тому рахунку і шляхом проведення перевірок обґрунтованості видачі таких документів.

Натомість, отримавши 23.09.2016року заяву про призначення пенсії за вислугу років, як водію міського пасажирського транспорту відповідач не зважив, що запис про роботу позивача на посаді водія автоколони в Калуському АТП-08022 з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року не розкриває характеру виконуваної позивачем роботи, а відтак в порушення обумовлених положень законодавства не повідомив позивачу переліку відсутніх документів, які йому слід було подати. Водночас, відповідач не вжив передбачених законом заходів щодо витребування від Приватного акціонерного товариства "Калуське автотранспортне підприємство" необхідних документів для з`ясування обставин з приводу того чи характер виконуваної позивачем роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року відноситься до стажу, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років, як водію міського пасажирського транспорту в тому рахунку і шляхом проведення відповідних перевірок підставної видачі таких документів.

Як наслідок протиправної бездіяльності, відповідач не з`ясував обставин з приводу наявності або відсутності у ПАТ "Калуське автотранспортне підприємство" або архівних установах документів, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача у період з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року.

Стосовно ж показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наданих суду першої інстанції з приводу того, що позивач постійно та безперервно з повним робочим днем працював водієм міського пасажирського транспорту автоколони №1 м. Калуші спочатку в «Калуському АТП-12630», а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках, то вказані покази не в повній мірі відповідають доказам наданим ПАТ "Калуське автотранспортне підприємство" (а.с.63-67) щодо наявних випадків роботи позивача, як водія приміського маршруту, а зокрема: 01.09.1983року, 15.08.1984року, 29.09.1984року, 10.06.1986р, 04.11.1988року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що підтвердження пільгового трудового стажу позивача показами свідків може бути здійснено виключно органами Пенсійного фонду у випадку коли будуть встановлені обставини з приводу того, що по місцю роботи заявника або в архівних установах відсутні документи про пільговий трудовий стаж позивача, для чого відповідач повинен запропонувати позивачу надати відповідні покази свідків.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах (викладене в листі від 06.10.2016 №403/к-15) є передчасним та таким, що винесено без належного виконання покладених на територіальні відділення пенсійного фонду повноважень щодо надання допомоги особі, яка звернулася за призначенням пенсії у витребуванні від підприємств, установ та організацій необхідних документів та їх перевірки.

Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту порушеного права людини.

З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи за яких має місце неналежне виконання відповідачем повноважень у сфері надання позивачу, як особі, яка звернулася за призначенням пенсії, допомоги у пошуках та витребуванні необхідних для призначення пенсії документів та зважаючи на приведені положення законодавства за яких суд не вправі перебирати на себе непритаманні йому функції у призначенні пенсій, колегія суддів керуючись ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушеного права позивача та задовольнити у названій частині позов у спосіб зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з урахуванням приведених обставин справи та положень законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Код ) та Приватного акціонерного товариства "Калуське автотранспортне підприємство" задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року у справі №345/4235/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступником, якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області) щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи з 14.02.1983 року по 31.05.1992 року до пільгового стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ( Код ):

- розглянути заяву ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 23.09.2016року про призначення йому пенсії за вислугу років, як водію міського пасажирського транспорту відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як орган що призначає пенсію повинен (відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846) та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637) вжити заходів щодо з`ясування всіх необхідних обставин, в тому рахунку і витребування від установ, організацій, підприємств та архівних закладів необхідних документів, проведення перевірок достовірності їх видачі, допиту свідків у випадках визначених законом для вирішення питання про наявність підстав, для призначення ОСОБА_1 ( Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, як водію міського пасажирського транспорту;

- прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення з приводу поданої заяви від 23.09.2016року про призначення ОСОБА_1 ( Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, як водію міського пасажирського транспорту відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про яке невідкладно повідомити позивача в установленому порядку.

Стягнути в межах бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Код ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.