Справа № 360/1134/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа №360/1134/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 р. (повний текст виготовлений та підписаний 02.05.2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/1134/19 (головуючий І інстанції суддя І.О. Свергун) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною відмови, скасування висновку від 01.10.2018 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) у березні 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4; скасувати висновок відповідача від 01.10.2016 року про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі, визначеному ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату) в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 (а.с. 35-37).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 61-63).

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що йому було встановлено другу групу інвалідності з 06.02.2017 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, а отже саме з цієї дати у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Звертає увагу на те, що ст. 101 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Теж саме положення міститься в п. 5 Порядку № 4. Судом першої інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено наявності умов визначених ст. 101 Закону України «Про Національну поліцію», тобто умов, за яких не призначається і не виплачується одноразова грошова допоиога, оскільки їх не існує. Посилається на рішення Верховного Суду.

Апелянт вважає, що причиною звільнення позивача з лав поліції було захворювання. Те, що в наказі про звільнення вказано за власним бажанням, не свідчить про те, що до такого звільнення не зумовило захворювання.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, наданий відзив, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в ГУНП в Луганській області та наказом відповідача від 27.10.2016 № 733 о/с звільнений зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 31.10.2016 (а.с. 11).

Згідно з довідкою ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Луганській області" від 10.10.2016 № 71/1 ОСОБА_2 пройшов медичний огляд та йому встановлено діагноз: захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 27).

За змыстом виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 509015 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності з 06.02.2017, захворювання "ТАК" пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 13).

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 005174 ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 70% (а.с. 14).

14.05.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням групи інвалідності, в якій просив підготувати та виготовити висновок про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, у зв`язку з визначенням йому другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатами розгляду висновку прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 15).

Листом від 11.06.2018 № 3111/111/22/05-2018 заяву разом із документами було повернуто позивачеві у зв`язку з невідповідністю поданих документів Порядку призначення та отримання поліцейським одноразової грошової допомоги (а.с. 17).

14.09.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, де просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з тим, що він отримав другу групу інвалідності, пов`язану з проходженням служби в ОВС (а.с. 18).

Згідно з висновком відповідача від 01.10.2018 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з відсутністю у статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" випадку щодо встановлення одноразової грошової допомоги поліцейському, який був звільнений з лав Національної поліції за власним бажанням (а.с. 50).

Спірним у даній справі є правомірність дій відповідача щодо прийняття висновку від 01.10.2016 року про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-ІV (далі - Закон № 580-ІV).

Згідно з частиною другою статті 97 Закону № 580-ІV порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок № 4).

Підпунктами 4-5 пункту 4 розділу І Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

4) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

5) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є:

2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ цього Порядку посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (підпункт 2 пункту 2 розділу IV Порядку № 4).

Пунктом 3 розділу IV Порядку № 4 передбачено, що рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Разом з цим, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Так, за унормуванням пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-ІV одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-ІV є дотримання підстав звільнення особи з поліції, а саме: внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно пунктом 2 частини першої статті 77 Закону № 580-ІV (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Зміст частини першої статті 97 зазначеного Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому розширеному тлумаченню вказана норма Закону не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом ГУНП в Луганській області від 27.10.2016 № 733 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію", а не за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Враховуючи вищевикладене, незважаючи на те, що апелянту з 06.02.2017 встановлено другу групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції 31.10.2016 відбулося не внаслідок захворювання, у зв`язку з яким йому визначено інвалідність, тому підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 відсутні.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та рішення.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок сформований в постановах Верховного Суду у справах № 296/9456/16-а від 20.09.2018 року, № 712/2470/17 від 07.09.2018 року.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 р. у справі № 360/1134/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв