Справа № 640/4814/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4814/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Лісник Т.В., за участі представника позивача Мельник М.О., представників відповідача Кисляк Ю.С., Гришковець Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01квітня 2019 р. у справі № 640/4814/19 у адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису

В С Т А Н О В И В :

11.03.2019 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 21 лютого 2019 року №187 який був прийнятий відносно комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

29.03.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного припису Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві від 21 лютого 2019 року №187 до винесення рішення судом у справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що правомірність спірного припису буде встановлена судовим рішенням, а у разі його виконання, такі дії можуть істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, а посилання позивача на безпідставність і нормативну не обґрунтованість оскаржуваного рішення судом буде досліджено під час розгляду справи по суті, а тому вжиття заходів забезпечення позову є передчасними. Крім того зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволені клопотання про застосування заходів забезпечення позову, подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви про забезпечення позову.

03.05.2019 р. позивачем подано уточнення апеляційної скарги, в якій зазначено, що виконання оскаржуваного припису призведене до повного банкрутства апелянта, оскільки перерахунок, який зазначено у приписі, необхідно зробити за три роки всім мешканцям будинків Оболонського району міста Києва.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову керувався принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Відповідно до ч.1, 2 та 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на частини 1, 2 та 4 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 КАС України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Однак, станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, позивач не надав суду першої інстанції доказів очевидної протиправності дій суб`єкта владних повноважень та не доводить, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, також не надав жодного доказу того, що у разі виконання припису це призведене до повного банкрутства апелянта.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що суд не вправі вживати заходи забезпечення позову як зупинення дій припису, оскільки це є фактично рівнозначним задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України перевіряє правильність встановлення судом обставин у справі та правильність висновків суду першої інстанції на день прийняття ним судового рішення у справі.

Таким чином, всі доводи апелянта не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, тому не заслуговують уваги.

Враховуючи матеріали відокремленої справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Повний текст постанови виготовлено 20.06.2019 р.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01квітня 2019 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01квітня 2019 р. у справі № 640/4814/19 у адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель