Справа № 340/720/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/720/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року (суддя Сагун А.В.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому позивач просить: визнати дії посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 11 березня 2019 року незаконними та протиправними; скасувати постанову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградські області про накладення адміністративного стягнення від 11 берези 2019 року; визнати дії посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у винесенні припису від 11 березня 2019 року незаконними та протиправними; скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградські області від 11 березня 2019 року; визнати дії посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо розрахунку шкоди, заподіяної в наслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 11 березня 2019 року незаконними та протиправними.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 11.03.2019 № 39-ДК/0040По/08/01/-19, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з постановою від 11.03.2019 № 39-ДК/0040По/08/01/-19, винесеною державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Бак Станиславом Ростиславовичем, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, просить її скасувати з підстав необґрунтованості, недоведеності вини щодо самовільного зайняття земельної ділянки.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення головний державний інспектор на підставі протоколу від 11.03.2019 № 39-9к/о043п/07/01/-19 встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 116, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а саме: користується самовільно без правовстановлюючих документів в комерційних цілях земельною ділянкою площею 0,0036 га в межах населеного пункту АДРЕСА_1.

Позивач з таким висновком не погоджується, зазначає, що останній не доведений належними доказами та спростовується наданими документами.

Зокрема, законність використання земельної ділянки підтверджується договором № 265 від 24.04.2009 на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м. Кіровограді, ескізним проектом розміщення павільйону з зупиночним навісом по просп. Правди в м. Кіровограді (біля старого автовокзалу), який погоджено із службами газо-, водозабезпечення, забезпечення зв`язку, транспортного забезпечення, департаментом Кіровоградської міської ради, з чим також погодився суд першої інстанції при вирішенні спору.

Так, судом першої інстанції взято до уваги, що 24 квітня 2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Інвестор) та департаментом житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради (далі - Замовник) було укладено Договір № 265 на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м. Кіровограді, за умовами якого Інвестор зобов`язується на власний ризик, власними силами і за власні кошти відповідно до умов цього договору упорядкувати зупинку громадського транспорту з влаштуванням заїзних кишень та розміщенням павільйону роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупинка «Автовокзал № 2») в місті Кіровограді відповідно до погодженого в установленому порядку проекту та, утримувати її в належному санітарному та технічному стані, а Замовник зобов`язується створити умови для належного виконання зазначених робіт. Інвестор має право самостійно визначати цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучати для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників, володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін або за рішенням судових органів у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідачем не надано доказів того, що Договір № 265 розірвано або ж закінчений строк його дії.

З огляду на вказані умови договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що Договір № 265 на час винесення оскаржуваної постанови діяв, а тому у відповідача були відсутні підстави стверджувати про самовільне без встановлених правовстановлюючих документів використання позивачем земельної ділянки площею 0,0036 га в комерційних цілях по АДРЕСА_1.

Проте суд апеляційної інстанції вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час укладання договору № 265, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

За приписами ст. 126 ЗК України в актуальній редакції 2009 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що станом на квітень 2009 року (дата укладання договору № 265) право користування земельною ділянкою виникало з моменту отримання державного акту на землю або з моменту укладання договору оренди землі.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України в чинній редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з актом обстеження від 19.02.2019, на земельній ділянці площею 0,0036 га знаходиться торгівельна споруда та проводиться підприємницька діяльність. Дана земельна ділянка площею 0,0036 га, на якій розміщена торгівельна споруда, використовується ФОП ОСОБА_1 самовільно без правовстановлюючих документів в комерційних цілях. Форма власності - комунальна. Категорія земель - землі загального користування. Цільове призначення - не визначено.

Згідно з довідкою Міської ради міста Кропивницького від 19.02.2019 № 19-218, рішень Міської ради міста Кропивницького (Кіровограда) про передачу у власність або користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Кропивницький ФОП ОСОБА_1 не приймалось. Договір оренди щодо даної земельної ділянки за вищезазначеною адресою не укладався.

Також, відповідно до інформації т.в.о. начальника управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища від 19.02.2019, рішення Міської ради міста Кропивницького про передачу у власність або користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 не приймалось. Договір оренди земельної ділянки за вищезазначеною адресою не укладався.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що здійснення позивачем торгівельної діяльності, без оформлення правовстановлюючих документів на землю, є самовільним зайняттям останнім земельної ділянки відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Доводи позивача та висновок суду першої інстанції, що земельна ділянка використовується на підставі договору № 265 від 24.04.2009, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, адже предметом вказаного договору є упорядкування зупинки громадського транспорту та утримання її в належному санітарному та технічному стані, а не користування земельною ділянкою. При цьому надання ФОП ОСОБА_1 за умовами договору № 265 права володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, не виключає обов`язку останнього дотримуватися вимог чинного законодавства щодо передумов реалізації такого права, а саме, належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об`єкт інвестиції - павільйон роздрібної торгівлі.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана постанова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є обґрунтованою та правомірною.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не досліджувалося.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року в адміністративній справі № 340/720/19 в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 18 червня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 червня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров