Справа № 521/17308/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/17308/18
Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просив скасувати постанову про порушення митних правил № 2408/50000/18 від 03.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова є незаконною, винесена без всебічного повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Малиновським районним судом м. Одеси від 17 січня 2019 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Скасовано постанову про порушення митних правил № 2408/50 000 від 03.10.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності складу та події порушення митних правил, встановлені постановою по справі про порушення митних правил № 2408/50000/18 від 03 жовтня 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням та не доведенням обставин, а тому відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено, що під час здійснення митного контролю було проведено митний огляд товару в контейнерах FCIU 8639765 та FCIU8693410, в результаті якого встановлено, що опис товару відповідає заявленому в ЕМД, проте вагові характеристики товару не відповідають відомостям, заявленим у ЕМД та ТСД, а саме вага нетто товару складає 12 064 кг. Таким чином, вага нетто збільшилась на 1114 кг, що в свою чергу спричинило недобір митних платежів у сумі 31 923,61 грн. (службова записка від №3449/15-70-61-06), оскільки у відповідності до Закону України «Про митний тариф» від 19.09.2013 № 584-VII, основною одиницею виміру зазначеного товару, під час митного оформлення та нарахування податків, які підлягають сплаті є кілограм. Отже, директором/декларантом ТОВ «ПРОФПТІЛЮС» ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці ДФС ЕМД №UA500060/2018/024797 вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобори митних платежів у сумі 31923,61 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Одеської митниці Державної фіскальної служби не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

15 серпня 2018 року, в.о. заступником начальника митниці - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 2408/50000/18, яким установлено наступне:

19.01.2018 між ТОВ «ПРОФІТПЛЮС» (Україна) та компанією «DANON LP» (Великобританія) було укладено контракт № 1901/DN/2018 щодо поставки в Україну товарів.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту на судні закордонного плавання WIKING у контейнерах FCIU 8639765 та FCIU 8693410 до зони діяльності Одеської митниці ДФС прибув товар «Чемодани».

10.08.2018 року директором/декларантом ТОВ «ПРОФІТПЛЮС» ОСОБА_1 була підготовлена та подана в електронному вигляді до відділу митного оформлення митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», яка була прийнята до митного оформлення та зареєстрована за номером №UA500060/2018/024797.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці ДФС були надані: контракт № 1901 /DN/2018 від 19.01.2018, коносамент ZIMUXNG 1155043 від 15.06.2018, інвойс №1506-1/DN/2018 від 15.06.2018, пакувальний лист №1506-1 /DN/2018 від 15.06.2018 та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у ЕМД №UA500060/2018/024797 та товаросупровідних документах встановлено, що відправником товару є компанія HEBEI DEARSUN BAGS CO., LTD» CHINA, а покупцем та одержувачем є ТОВ «ПРОФІТПЛЮС».

Відповідно до граф ЕМД №UA500060/2018/024797 було заявлено товар №1: «Вироби з лицьовою поверхнею з синтетичних текстильних матеріалів: чемодани дорожні, в наборах по 2-3 шт., різних моделей - 10950 кг. Торгівельна марка - Golden Horse, Travel World. Виробник: DANON LP на виробничій площі: RUIAN WINFUL IMPORT AND EXPORT CO LTD. Країна виробника: Китай», вагою нетто 10 950 кг.

Згідно з «Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, у разі поміщення товарів у митний режим імпорту в графі 31 митної декларації зазначаються відомості про найменування та кількість товару згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій у графі «Вага нетто(кг)» зазначається в кілограмах вага товару, описаного в графі 31 митної декларації, без будь-якої упаковки згідно з товаросупровідними документами. Якщо у відомостях про вагу нетто, що містяться в товаросупровідних документах є розбіжності, то відомості зазначаються згідно з одним з таких документів на вибір декларанта або визначені за результатами зважування.

Судом встановлено, що при надходженні контейнерів до Одеського морського торгівельного порту відбулося їх зважування. За результатами зважування було встановлено, що вага товару з упаковкою, що переміщувався в контейнері № FCIU 8639765 складає 6900 кг., у контейнері FCIU № 8693410 - 6560 кг., разом - 13460 кг. При цьому в коносаменті ZIMUXNG 1155043 від 15.06.2018, інвойсі №1506-1/DN/2018 від 15.06.2018та пакувальному листі №1506-1 /DN/2018 від 15.06.2018 вага товару з упаковкою відправником зазначена -13 850 кг.

Згідно з «Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, у разі поміщення товарів у митний режим імпорту в графі 31 митної декларації зазначаються відомості про найменування та кількість товару згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару.

Так, позивачем в графі 31 митної декларації зазначено найменування та кількість товару у одиницях виміру штуки вказана саме та, що заявлена в інвойсі компанії продавця №1506-№N/2018 від 15.06.2018 року.

З аналізу вищенаведених первинних документів, що були надані представником позивача до Одеської митниці та містяться в матеріалах справи, а саме: контракт № 1901 /DN/2018 від 19.01.2018, коносамент ZIMUXNG1155043 від 15.06.2018, інвойс №1506-1/DN/2018 від 15.06.2018, пакувальний лист №1506-1 /DN/2018 від 15.06.2018 та інші товаросупровідні документи вбачається, що в цих документах не міститься розбіжностей про вагу нетто. В усіх перелічених документах вага нетто товару вказується - 10950 кг, а вага товару з упаковкою - 13850 кг., про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Після зважування контейнерів у Одеському морському торгівельному порту у документах, що підтверджують результати зважування РК -15326054 та РК -15326081 зазначено загальну вагу товару з упаковкою - 13 460 кг.

Таким чином, оскільки розбіжності виявилися тільки у зазначенні ваги товару з упаковкою ( після зважування), позивачем в графі 35 митної декларації заявлена до декларування більша вага товару з упаковкою, саме та яка була вказана у товаро-супровідних документах (13850 кг), а не менша (фактична) вага, яка була встановлена за результатами зважування (13460 кг).

Оскільки в товаросупровідних документах відсутні розбіжності про вагу нетто товару, всюди вага товару без упаковки вказується як - 10950 кг, то в діях ОСОБА_1 при подачі в електронному вигляді митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», зареєстрованою за номером № UA500060/2018/024797, якою товар задекларовано як «Вироби з лицьовою поверхнею з синтетичних текстильних матеріалів: чемодани дорожні, в наборах по 2-3 шт, різних моделей. Торгівельна марка - Golden Horse, Travel World. Країна виробництва: Китай .», вагою нетто 10950 кг, порушень правил ст. 485 МК України не вбачається.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до статті 258 МК України, під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів та зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції правомірно враховано, що відповідно до інвойсу № №1506-1/DN/2018 від 15.06.2018, який видано продавцем товару, вартість товару складає 22 995,00 доларів США (графа 42 митної декларації), що за курсом НБУ на момент митного оформлення складає 623 426,48 грн.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

Так, фактично митна вартість цього товару яка є основою нарахування митних платежів, при визначенні її за першим методом у відповідності до ст. 57 МК України, складає 623 426,48 гривень, однак позивачем при оформленні митної декларації було застосовано 6-й резервний метод (графа 43 митної декларації), при цьому митну вартість товару визначено на рівні 896 546,66 грн. (графа 45 митної декларації), тобто декларантом завищено розмір митної вартості, з якої сплачено митні платежі у розмірі - 313 791,33 гривень.

Вказане також свідчить що декларант, діяв виключно в рамках своїх повноважень, визначених чинним законодавством, яке регулює порядок декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що перемішуються через митний кордон України є митна вартість.

Для розрахунку недобору митних платежів, митна вартість товару визначається у відповідності з Митним кодексом України.

В своїй апеляційній скарзі суб`єкт владних повноважень зазначає, що під час здійснення митного контролю було проведено митний огляд товару у контейнерах в результаті якого встановлено, що опис товару відповідає заявлено в ЕМД, проте вагові характеристики товару не відповідають відомостям заявленим у ЕМД та ТСД, а саме вага товару складає 12064. Автор оскарженої постанови констатує, що вага нетто збільшилася на 1114 кг, що в свою чергу спричинило недобір митних платежів у сумі 31923,61 гривень ( службова записка).

Однак, апеляційний суд зазначає, що єдиним доказом на підтвердження недобору митних платежів є розрахунки, викладені у службовій записці.

Колегією суддів досліджена службова записка митного поста «Одеса-Центральний» Одеської митниці ДФС від 14.08.2018 №3449/15-70-61-06, інформація в якій оцінюється судом критично з огляду на наступне. В службовій записці невірно зазначено інформацію про те, що декларантом визначено митну вартість за першим методом за ціною договору (контракту) на рівні 22 995 доларів США (623 426,48 грн), оскільки вартість визначалась позивачем за 6-м (резервним методом) і нарівні 896546,66 грн. (графи 43, 45 митної декларації). Тобто, митницею помилково зроблено висновок про те, що митна вартість визначалась декларантом за 1-м методом її визначення та митні платежі нараховані на вартість 623 426,48 грн, яка зазначена в інвойсі. Окрім цього митна вартість товару в службовій записці визначена з порушеннями ст. 57 МК України, згідно з якою за такими методами: основний - за ціною договору (контракту), щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості;на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. При цьому основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. В службовій записці не зазначено за яким методом визначалась митна вартість, не зазначено причину неможливості застосування першого методу на рівні вартості, зазначеної в інвойсі продавця.

Зі змісту службової записки вбачається, що в ній наводиться розрахунок не точних, а лише можливих митних платежів, і можлива сума митних платежів становить 345 714,94 грн. Тобто, різниця митних платежів у розмірі 31923,61 яка використана для нарахування штрафу (300% від несплаченої суми митних платежів) є приблизною (можливою) і не може використовуватися для розрахунку розміру накладеного на позивача штрафу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Документами, що знаходяться у справі підтверджується, що позивачем було зроблено запит до відправника та отримано відповідь згідно з якою відправником повідомлено, що товар на вказану адресу направлявся у тій кількості, що зазначена в товаросупровідних документах, а саме: 13850 кг. брутто та 10950 кг. нетто. Різниця в кількісних показниках може залежати від похибки вагів, як відправника так і тих, на яких відбувалося зважування в України. Також різниця може залежати і від інших зовнішніх факторів, наприклад вологості.

При цьому суд приймає до уваги, що митницею не досліджувались дані обставини та не враховувались під час прийняття рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил.

Статтею 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають; на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено ца митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексам передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що порушення позивачем митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України, не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим постанова у справі про порушення митних правил № 2408/50000/18 від 03.10.2018 року, підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил - без змін .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Єщенко