Справа № 607/12169/19
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2019 Справа №607/12169/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Дуркало Т.В.

позивача : ОСОБА_1

представника відповідача: Кондрат Л.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до: Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою капрала поліції УПП в Тернопільській області Кульчицької О.Ю. від 17.05.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_2 17 травня 2019 року о 19 год. 55 хв. в м. Тернополі по вул. Текстильна, 1а, керуючи автомобілем марки «Chery TIGGO», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з додатковою табличкою 7.2.1 «40 м», та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії заборонного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що транспортний засіб зупинив не він, а його родич відносно якого він відмовився свідчити на підставі ст.63 Конституцій України. Крім цього будь якого доказу вчинення саме ним порушення правил дорожнього руху, а відтак зупинки автомобіля у неналежному місці, поліцейські не пред`явили, та на порушення ним вимог дорожніх знаків останні не вказували При цьому вказує на те, що розгляд справи на місці здійснювався з порушенням його прав, зокрема права на правову допомогу, таким чином відповідачем безпідставно винесено постанову, яка є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відображає дійсних обставин справи.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Кондрат Л.Р. заперечила щодо позову та просить відмовити у його задоволенні. Підтримала поданий до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначила, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, на якому зафіксовано, що позивач на місці події перебував сам, однак про те, що автомобіль зупинив хто небудь інший останній не повідомляв, а навпаки у своїх письмових поясненнях, які долучає до матеріалів справи, ОСОБА_1 власноруч вказав, що транспортний засіб зупинив саме він. Також на місці перебував інший автомобіль, який був причетним до дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього долученим відеозаписом спростовується твердження позивача щодо не ознайомлення його з правами на місці розгляду справи та в цілому порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи. Вказаний відеозапис долучений до відзиву на адміністративний позов. Також, як доказ вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 долучає до матеріалів справи схему місця ДТП яка сталася 17.05.2019 року на вул. Текстильна, 1а в м. Тернополі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1156834, громадянин ОСОБА_1 17 травня 2019 року о 19 год. 55 хв. в м. Тернополі по вул. Текстильна, 1а, керуючи автомобілем марки «Chery TIGGO», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з додатковою табличкою 7.2.1 40 м та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії ЕАВ № 1156834 від 17.05.2019 року, винесеної капралом поліції УПП в Тернопільській області Кульчицькою О.Ю., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Частиною 1 ст.122 КУпАП, серед іншого встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема «в» - заборонені знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. В свою чергу знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту, крім того дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Крім цього табличка 7.2.1 вказує довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини вчинення правопорушення інкримінованого позивачу, повністю викладені у постанові серії ЕАВ № 1156834 від 17.05.2019 року, які суд вважає об`єктивними, та такими що узгоджуються з доказами дослідженими в судовому засіданні.

Постанова якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, тому твердження позивача щодо порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи на місці вчинення правопорушення, та винесення неправомірної постанови, є нікчемними, що також підтверджується відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Так, оглядом аудіовізуального диску, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення по вул. Текстильна, 1а в м. Тернополі, на місці виявлення правопорушення із правої сторони, безпосередньо в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» знаходився зупинений автомобіль позивача ОСОБА_3 , а також на місці перебував інший автомобіль, водій якого був учасником ДТП, що відбулася у вищезазначеному місці. Інспектором поліції роз`яснювалися права та обов`язки, як позивачу так і особі, яка стала учасником ДТП. В ході спілкування інспектор поліції повідомив, водію ОСОБА_1 про зупинку його автомобіля в зоні дії забороненого знаку, на що останній не заперечував, при цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо порушення його права скористатися правовою допомогою, або ж на порушення працівниками поліції процедури розгляду справи на місці не вказував. Тому суб`єктом владних повноважень врахувавши вимоги ст.ст.222, 278 КУпАП, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винесено на місці вчинення правопорушення, відносно позивача постанову за ч.1 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Окрім цього не знайшли свого підтвердження покази позивача надані ним у судовому засіданні, щодо особи, яка зупинила автомобіль Chery TIGGO, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Адже при огляді відео, як вказувалось вище, окрім позивача та іншого учасника який був причетним до ДТП більше нікого не було, тому посилання ОСОБА_1 на положення ст.63 Конституції України, щодо не свідчення проти своїх близьких, судом не беруться до уваги, адже проти кого не бажав свідчити позивач судом не було з`ясовано.

Крім того у письмових поясненнях позивача, долучених відповідачем до матеріалів справи, які були відібрані інспектором від ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення, ОСОБА_1 вказує, що «17.05.2019 року я зупинився по справах по вул. Текстильній 1а біля заправки «Маркет» ……Пояснення написані власноручно та без тиску…». Таким чином позивач ОСОБА_1 особисто підтвердив свою винуватість у вчиненні правил дорожнього руху, а саме порушення ним вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» із табличкою 7.2.1. «40 м», що також підтверджується наданою копією схеми ДТП, яка сталася 17.05.2019 року по вул. Текстильна, 1а в м. Тернополі, за участю автомобіля позивача, та на якій графічно зображені та зафіксовані об`єкти, а саме: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, розташування дорожніх знаків, зокрема зафіксоване розміщення дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» в межах дії якого зафіксований автомобіль позивача. Така схема підписана двома учасниками ДТП, без зауважень та доповнень.

Зазначене дає суду підстави для висновку, що звернення позивача до суду пов`язане не із захистом його порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є намаганням ухилитися від адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9. - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, тобто порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків.

Статтями 268, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови слід відмовити, у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів про які зазначено в постанові, адже доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині недотримання його прав суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі,судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що водії зобов`язані дотримуватись обов`язків покладених на них ПДР України та іншими нормативними актами, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, підстави для скасування постанови відносно позивача відсутні.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.122, п.1 ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 24 червня 2019 року

Головуючий суддяС. В. Кунцьо