Справа № 200/2477/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа №200/2477/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 200/2477/19-а (головуючий 1 інстанції Чучко В.М., повний текст рішення складено 20.03.2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного надання відповіді на запит від 20.12.2018 року, стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. та зобов`язання надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області (далі-відповідач, міська рада) в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді на запит від 20.12.2018 року, стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн та зобов`язати надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (а.с. 42).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Маріупольської міської ради Донецької області щодо несвоєчасного надання відповіді на запит ОСОБА_1 від 20.12.2018 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зобов`язання відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у вказаній частині. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень як, зокрема, ненадання відповіді на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Вважає, що чинним законодавством передбачено безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки, саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави (а.с. 56-58).

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що Маріупольська міська рада розглянула звернення у спосіб та у строки які передбачені чинним законодавством. Вважає, що міською радою належним та допустимими доказами підтверджено виконання своїх обов`язків, щодо розгляду звернення позивача, іншого позивачем не доведено та не спростовується. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання дій протиправними, ухвалити нове рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 67-68).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги відповідача вбачається, що він не згодний з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зобов`язання відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачем, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправною бездіяльністю міської ради йому завдано моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сімї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоровя або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 3000,00 грн.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з Маріупольської міської ради моральної шкоди в сумі 3000,00 грн є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги апелянта про зобов`язання відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду.

Суд зазначає, що на теперішній час порушені права позивача відновлені відповідачем. Тобто, у апелянта відсутній об`єкт судового захисту, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачу надано відповідь на його звернення. У задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди-відмовлено, тому вимога про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання даного судового рішення задоволенню не підлягає.

Суд також вважає помилковим твердження відповідача щодо відсутності у його діях протиправності виходячи з наступного.

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі-Закон № 2939-VI).

Частиною першою статті 20 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

З матеріалів справи, що 20.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради Донецької області з інформаційним запитом. Вказаний запит відповідає вимогам щодо форми та змісту запиту, визначених статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 12).

Запит позивача від 20.12.2018 року Маріупольською міською радою зареєстровано 26.12.2018 року за № 472, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 30).

Суд зазначає, що з урахуванням того, що позивачем було оформлено належний запит про надання інформації, направлений до розпорядника запитуваної інформації, що узгоджується із вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», у відповідача виник обов`язок щодо надання відповіді на цей запит. При цьому, відповідь на запит повинна бути надана не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а отже останнім днем надання відповіді на вказаний запит позивача від 20.12.2018 року № 853, з урахуванням святкових днів, є 03.01.2019 року.

03.01.2019 року Маріупольською міською радою підготовлена відповідь на запит ОСОБА_1 (а.с. 22).

Проте, відповідачем не надано суду доказів своєчасності надання відповіді від 03.01.2019 року позивачу.

В розумінні ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач 03.01.2019 року лише виготовив вказану відповідь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 200/2477/19-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного надання відповіді на запит від 20.12.2018 року, стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн та зобов`язання надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 200/2477/19-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 19 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко