Справа № 826/6808/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6808/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочка Є.О.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Сбербанк" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Карпатигаз” як оператор спільної діяльності між публічним акціонерним товариством “Укргазвидобування”, товариством з обмеженою відповідальністю “Карпатигаз” та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року (ТОВ “Карпатигаз”) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2018 року № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2018 року посадовою особою ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку Договір про спільну діяльність від 10.06.2002 року №3 – уповноважена особа ТОВ "Карпатигаз" з питань дотримання граничних строків сплати, визначених чинним податковим законодавством, узгоджених сум податкових зобов’язань по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року, за результатами перевірки складено акт від 17.01.2018 року №388к/16-31-12-11-30/337504782 (а.с. 13-14).

В ході перевірки виявлене та зафіксоване порушення позивачем на один календарний день строків сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року, передбачених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України.

15.02.2018 року, на підставі висновків акту, ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення (а.с. 21-22):

- №, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України, на підставі статті 126 ПК України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання в сумі 38 242 110,2 грн. до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10% за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу в сумі 3 824 211,02 грн.;

- №, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України, на підставі статті 126 ПК України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання в сумі 2 167 857,5 грн до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10% за платежем рентна плата за користування надрами для видобування газового конденсату в сумі 216 785,75 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.02.2018 року № та №, оскаржив їх шляхом подання скарги до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 18.04.2018 року №13469/6/99-99-11-03-01-25 податкові повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № та № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 257.1 статті 257 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 ПК України визначено, що сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, податкова декларація з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) за квітень 2016 року мала бути подана платником податку не пізніше 20.05.2016 року, а строк сплати податкового зобов'язання за такою декларацією настає протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, тобто з 21.05.2016 року по 30.05.2016 року включно.

Відповідно до пункту 31.1 та пункту 31.3 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (пункт 111.2 статті 111 ПК України).

Згідно з абзацом 2 пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання; у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 19.05.2016 року ТОВ “Карпатигаз” подано податкову декларацію №60, в якій визначено податкове зобов’язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату за квітень 2016 року в загальній сумі 40409967,63 грн.

30.05.2016 року з метою своєчасності та повноти сплати зазначеного податкового зобов'язання позивачем в електронній системі “Клієнт-Банк” “IFOBS”, яка є програмним продуктом ПАТ “Сбербанк”, сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку - ПАТ “Сбербанк” електронні платіжні доручення №1443 на суму 2167857,43 грн. по рентній платі за газовий конденсат, а також №1444 на суму 13242110,20 грн. та №1467 на суму 25000000,00 грн. по рентній платі за природний газ.

Відповідно до висновку експертів №135/18, складеного Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за результатами проведення комплексного експертного дослідження комп’ютерної техніки, програмних продуктів та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 26.12.2018 року, платіжні доручення №1443 та №1444 сформовані (без накладання на них електронних цифрових підписів) 30.05.2016 року о 16:41:56, відправлені до Системи електронних платежів Національного банку України 30.05.2016 року у період з 18:00:03 по 18:00:05. Платіжне доручення №1467 сформоване 30.05.2016 року о 17:58:08, електронні цифрові підписи накладено 30.05.2016 року у проміжок часу з 18:03:03 по 18:05:18.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

При цьому, згідно пункту 1.29 статті 1 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Відповідно до частини п’ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04.12.2018 року у справі №826/3671/17 Верховний Суд зазначає, що датою сплати податкового зобов'язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, тобто, саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов'язує настання певних правових наслідків, зокрема, своєчасність сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, конституційний обов'язок платника зі сплати податків вважається виконаним із часу подання ним до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування коштів до бюджетної системи України. При цьому, платник не несе відповідальності за дії або бездіяльність банківських та фінансових установ.

За наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання ним усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання вважається виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Згідно постанови Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №809/3851/15 виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Суд враховує, що платіжні доручення від 30.05.2016 року №1443, №1444 та №1467 надійшли до АТ “Сбербанк” саме 30.05.2016 року, що не заперечується АТ “Сбербанк” у листі від 09.10.2018 року вих. №21854/4/07-2-3. Дана обставина також підтверджується Висновком експертів №135/18 від 26.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов’язок щодо сплати податкових зобов’язань по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року позивачем виконано 30.05.2016 року, тобто з дотриманням строків, передбачених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України.

Пункт 109.1 статті 109 ПК України визначає, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зазначає, що підставою для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу на підставі статті 126 ПК України є несплата узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених ПК України.

У даному випадку, позивачем виконано дії щодо своєчасної сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами за квітень 2016 року, а неперерахування грошового зобов'язання не є наслідком винних дій платника податку, тому до нього не може бути застосована відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Проаналізувавши норми законодавства України та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2018 року № та №.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2019 року.