Справа № 280/1357/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року 13:00Справа № 280/1357/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача Курдась С.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби з безпеки на транспорті (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач або ФОП ОСОБА_1 ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби з безпеки на транспорті (далі відповідач або Управління Укртрансбезпеки), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084623 від 12.02.2019, винесену відповідачем.

Крім того, просить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 зазначив, що відомості, викладені в Акті №068970 від 18.12.2018, на підставі якого винесена спірна постанова, є не достовірними та такими, що не відповідають дійсності. В Акті №068970 зазначено, що загальна маса автомобіля з вантажем складала 53 т, що є порушенням вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Проте вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки вантажний автомобіль рухався з дозволеною чинним законодавством масою до 40 тон, що підтверджується товарно-транспортною накладною №521 від 17.12.2018. Зазначає, що відповідач не надав до ознайомлення направлення на перевірку та графік проведення рейдових перевірок, що на думку позивача, свідчить про незаконність перевірки та безпідставність винесення спірної постанови.

Ухвалою від 01.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судове засідання призначено на 06.05.2019.

Протокольною ухвалою від 06.05.2019 розгляд справи відкладено до 13.05.2019

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив (вх.№18264 від 07.05.2019) в якому посилається на те, що перевіркою було встановлено, що загальна повна маса автомобіля перевищувала 40 т, що є порушенням ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». В зв`язку з чим, 12.02.2019 посадовою особою Управління Укртрансбезпеки була ухвалена постанова №084623 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. до ФОП ОСОБА_1 . Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

07.05.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№18111) в якій ФОП ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не спростував аргументи викладені позивачем стосовно того, що вантажний автомобіль 18 грудня 2018 року рухався з дозволеною масою, а саме - 35,640 т, що стверджується належним та достовірним доказом у вигляді товарно-транспортної накладної №521 від 17.12.2018. Також вважає, що відповідач не спростував на не навів жодних аргументів, стосовно доводів позивача, що проведена перевірка позивача була незаконною.

В судовому засіданні 13.05.2019 представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

15.04.2019, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця 02.03.1998, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_1 (а.с. 8)

18.12.2018 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , з метою перевірки додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт, була проведена перевірка автомобілю марки DAF ХР 95.430 державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом самоскидом CARNEHL державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , на автодорозі Н-11, 137 км, Криворізький район, Дніпропетровська обл. Вказаний автомобіль на праві приватної власності належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено: Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.12.2018 №068970 (а.с. 9) та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.12.2018 №0005997 (а.с. 10).

Як вбачається з Актів перевірки, загальна повна маса автомобільного транспорту позивача склала 53 т., при максимально допустимій 40 т, що є порушенням вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому перевищення максимально допустимої маси було встановлено з посиланням на товарно-транспортну накладну №521 від 17.12.2018.

Також, як вбачається з Акту №068970 встановлення повної маси автомобільного транспорту позивача було здійснено шляхом документального габаритно-вагового контролю, а саме шляхом складання маси транспортного засобу та маси вантажу, зазначеній в товарно-транспортній накладній №521 від 17.12.2018.

Іншого виду габаритно-вагового контролю, як то зважування автомобільного транспорту на стаціонарному або пересувному пункті здійснено не було.

12.02.2019, за участю представника позивача ОСОБА_5 , в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки Гненний Є.В. розглянув справу про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 статті 60 вказаного закону, виніс постанову №084623 від 12.02.2019, якою наклав на позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн. (а.с. 11).

Вказана постанова направлена позивачу рекомендованим листом (а.с. 12) та отримана його представником - 12.03.2019 (а.с. 13).

Вважаючи вищезазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та Укртансбезпеки у Запорізькій області.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до абз. 18 статті 1 якого, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частинами 14-17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Абзацом 1, 11 пункту 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, виключно, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. (абз.3 п.20 Порядку №1567).

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області під час огляду транспортного засобу, який належать позивачу, встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з вантажних перевезень з порушенням вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, не оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. (а.с. 9). Власна маса автотранспортного засобу позивача складає 20 т. Маса вантажу, на думку відповідача, складає 37,360 т. Маса була встановлена на підставі відомостей зазначених в товарно-транспортній накладній №521 від 17.12.2018 (а.с. 14). Повна маса автотранспортного засобу склала 53 т та була вирахувана шляхом складання власної маси автомобіля та маси вантажу. При цьому, максимально допустима маса автотранспортного засобу не повинна перевищувати 40 т.

Щодо встановленого порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344-III суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III. Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою 48 Закону №2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у статтею 48 Закону №2344-III не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

В п.22.5 Правил дорожнього руху зазначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.5-1 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з пп.11 п.2 Порядку №879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Дослідивши товарно-транспортну накладну №521 від 17.12.2018, суд не погоджується з твердженням відповідача, що маса вантажу за нею складала 37,360 т.

Вантаж вагою 37,360 т, за товарно-транспортну накладну №521 від 17.12.2018, був отриманий перевізником ЧАО «ЦГОК» від вантажовідправника ПрАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» у м.Маріуполь. Відповідно до відомостей зазначених на зворотному боці вказаної товарно-транспортної накладної, 17 грудня 2018 року напівпричіп був завантажений вантажем масою 37,360 т, та цього ж дня о 19:00 годині, розвантажений масою 21,720 т. Факт розвантаження, окрім згаданої ТТН в тому числі підтверджується іншою накладною №533 від 26.12.2018 (а.с. 15), згідно якої вантаж 21,720 т, був пізніше вивезений позивачем. Таким чином, вантажний автомобіль 18 грудня 2018 року рухався з дозволеною масою, а саме 35,640 т, з розрахунку маса вантажу 15,640 т (37,360 т. 21,720 т.) + маса транспортного засобу 20 т. Зазначена маса вантажу підтверджується товарно-транспортної накладною №521 від 17.12.2018. Інші документи на підтвердження вказаної відповідачем ваги, в Актах перевірки не зазначені. Також перевіряючими не проводився точний габаритно-ваговий контроль автотранспортного засобу марки DAF ХР 95.430 державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом самоскидом CARNEHL державний номерний знак НОМЕР_3 . Отже висновки відповідача спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що перевізником за товарно-транспортною накладною №521 від 17.12.2018 було ЧАО «ЦГОК», а не ФОП ОСОБА_1 , про що зазначено в даній ТТН.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з приписів зазначеної статті, адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників, яким, в даному випадку було ЧАО «ЦГОК».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби з безпеки на транспорті (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.02.2019 №084623, якою з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

Судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок присудити на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби з безпеки на транспорті (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 21.06.2019.

Суддя Р.В. Кисіль