Справа № 300/364/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4957/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 300/364/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Микитюк Р.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 25.03.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо: неврахування при перерахунку з 01.01.2018 року пенсії ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 15% від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за оперативно-розшукову діяльність в розмірі 45% від посадового окладу; премії в розмірі 10% від посадового окладу; зменшення основного розміру пенсії з 82% на 70% грошового забезпечення; виплати пенсії в 2018 році з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії, а в 2019 році з урахуванням лише 75% суми підвищення пенсії;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 82% грошового забезпечення, з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5220,00 грн.; окладу за військове звання в розмірі 1340,00 грн.; процентної надбавки за вислугу років (50%) в розмірі 3280,00 грн.; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 15% від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10% від посадового окладу, та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 82% на 70% грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19 серпня 2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 82%.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, проте відповідачем протиправно не проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, яка складається з наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 40%, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 15% від посадового окладу, надбавки за виконання за особливо важливих завдань в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 10% від посадового окладу.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далів Постанова № 103) в квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року з урахуванням лише окладу за посадою, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач займав на дату звільнення з військової служби, які були підвищені згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував у складі щомісячного грошового забезпечення в період проходження військової служби і які до 01.01.2018 року враховувались при обчисленні та подальших перерахунках пенсії, а саме: надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 15% від посадового окладу; надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премія в розмірі 10% від посадового окладу, - до перерахунку пенсії з 01.01.2018 року не увійшли.

Також, при проведенні перерахунку відповідачем було зменшено основний розмір пенсії з 82% на 70% грошового забезпечення. Виплату пенсії відповідачем в 2018 здійснювалося з урахуванням 50% підвищення пенсії, а з 01.01.2019 здійснюється з урахуванням 75% підвищення пенсії.

Не погодившись з таким перерахунком пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що Головне управління як територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям виключно на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами де особа проходила службу та не наділений повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення, які мають бути включені як складові в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Питання перерахунку раніше призначених пенсії врегульовано ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Зазначеною нормою закону Кабінету Міністрів України делеговані повноваження для встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, що узгоджується з приписами ст. ст. 19, 113, 116, 117 Конституції України.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року, який, з врахуванням відповідних змін, діяв на час проведення перерахунку пенсії позивачу (далі Порядок № 45).

Відповідно до п. 1 Порядку № 45 (в редакції чинній станом на 05.04.2018) у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, що узгоджується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Абзацом першим пункту 5 Порядку № 45 встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Відтак, органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати складові грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. До їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір складових грошового забезпечення визначається уповноваженим органом.

З огляду на наведене, Головне управління як територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям виключно на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами де особа проходила службу та не наділений повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення, які мають бути включені як складові в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі К/9901/10401/18.

Відповідач не вчиняв дії щодо неврахування надбавок на підставі власного рішення, а здійснив перерахунок на підставі довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату, відповідно до Порядку № 45.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми апеляційний суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача здійснений на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Щодо неправомірності виплати відповідачем пенсії з урахуванням 50% розміру підвищення пенсії у 2018 та з урахуванням 75% розміру підвищення пенсії, а також посилань на те, що позивач мав «законні сподівання» отримати пенсію з урахуванням 100% донарахованих сум підвищення після її перерахунку, починаючи з 01.01.2018 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 встановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім, пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького урядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до п.1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018, у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

З огляду на вищенаведене, відповідач провівши перерахунок пенсії за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії у 2018 та з 01.01.2019 провівши перерахунок пенсії за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, діяв відповідно до Постанови №103.

Крім того, відповідно до п. 7 Постанови № 103 на Міністерство оборони разом з іншими відомствами після набрання чинності цією постановою покладено завдання забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в п. 1 цієї постанови, відповідно до Порядку № 45.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення діяв на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, а тому в задоволенні апеляційних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 300/364/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, встановлених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель