Справа № 448/862/19
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/862/19
Провадження № 2-а/448/117/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

за участю представника позивача Долінського О.І.,

відповідача ОСОБА_1

та перекладача Духновської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі території України, а також про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянка Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), відповідачка у справі, була затримана 15.06.2019р. о 20.30 год. в міжнародному пункті пропуску для міжнародного сполучення «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, оскільки слідуючи пасажиром рейсового автобуса на виїзд з України в Республіку Польща, надала на паспортний контроль паспортний документ громадянина Нідерландів, що належить іншій особі.

Вказує, що Мостиським прикордонним загоном підготовлено та скеровано до суду матеріали про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Зазначає, що за результатами проведення фільтраційних заходів встановлено, що відповідачка прибула на територію України 03.01.2018р. законним шляхом по паспорту громадянина Республіки Гани, а у своїх письмових поясненнях така вказала, що прибула в Україну з метою навчання в Харківському університеті електроніки, однак в ході першого дня перебування в Україні втратила документи, після чого перебуває на території України незаконно.

16.06.2019р. уповноваженою посадовою особою Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідачки за межі території України, однак відповідачка відмовилася виконувати таке. Стверджує, що відповідачка не зможе самостійно виконати зазначене рішення, а ухилятиметься від виконання такого з огляду на те, що у неї відсутній паспортний документ, який дає право на перетин державного кордону України та відсутні підстави для її законного перебування на території України.

З огляду на вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідачка вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України, з січня 2018 року перебуває на території України нелегально, під час перебування в Україні не зверталася до компетентних органів із заявою про надання їй статусу біженця, така не виконала та відмовляється виконати рішення про її (відповідача) примусове повернення, у неї відсутні документи на перетин державного кордону, використала Україну як транзитну державу на шляху незаконного потрапляння до країн ЄС, у неї відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні, не володіє українською мовою, просить суд постановити рішення про примусове видворення відповідачки за межі території України. Крім того, просить суд затримати відповідачку з метою її ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача Долінський О .І. підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Крім того, зазначив, що особа відповідачки на даний час ідентифікована з її слів, остання має намір повернутися на батьківщину. Просить суд примусово видворити відповідачку за межі території України, а також затримати її з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала. Просила посприяти їй у відновленні паспортних документів та поверненні на батьківщину в Республіку Гана. Зазначила, що самостійно та добровільно не може залишити територію України через відсутність документів для перетину державного кордону, котрі були викрадено. Ствердила, що в країні її походження не існує жодних обставин, які б загрожували її життю, здоров`ю та свободі, із заявою про надання їй статусу біженця чи з заявою про надання їй захисту не зверталася.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що громадянка Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька Республіки Гана (м.Аккра) - відповідачка у справі, законно потрапила на територію України - 03.01.2018р. рейсом «Стамбул-Київ» по паспорту громадянина Республіки Гана. В подальшому, відповідачка, перебуваючи на території України, втратила документи та з січня 2018р. перебуває в Україні незаконно.

15.06.2019 року о 20.30 год. в міжнародному пункті пропуску для міжнародного сполучення «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, відповідачка ОСОБА_1 , слідуючи пасажиром рейсового автобуса сполученням «Харків-Свістал» на виїзд з України в Республіку Польща, надала на паспортний контроль паспорт громадянина Нідерландів серії НОМЕР_1 , виданий 03.12.2015р. органом влади Нідерландів на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході здійснення поглибленої перевірки паспортного документа встановлено, що паспортний документ не належить пред`явнику. Такими своїми діями відповідачка вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України за документом, що містить недостовірні відомості про особу.

Вищевказане підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 15.06.2019р.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 15.06.2019року відповідачку визнано винною у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення - спробі перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України за документом, що містить недостовірні відомості про особу, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

Представлені позивачем докази та пояснення відповідачки свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, остання могла у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте, знаючи про можливість легального в`їзду до Європейських країн, відповідачка вчинила спробу незаконного перетинання державного кордону, у зв`язку із чим порушила чинне законодавство України та завдала шкоди національним інтересам держави.

16.06.2019 року на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідачки за межі України та зобов`язано її покинути територію України у термін до 18.06.2019 року. Вказане рішення затверджене начальником Мостиського прикордонного загону.

Вказане рішення про примусове повернення було вручено відповідачці та така відмовилася його виконувати у зв`язку із відсутністю документів на перетин державного кордону України.

Судом встановлено, що у відповідачки відсутні документи, що посвідчують її особу та документи для перетину державного кордону України, відсутні документи, які дають право законно перебувати на території України, така не має родинних зв`язків на території України, не володіє українською (російською) мовами, у неї відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідачка також не зверталася.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання особи від 15.06.2019р.; копією протоколу про вилучення документів від 15.06.2019р.; копією висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 15.06.2019р.; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 16.06.2019 р.; копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2019року; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України та іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частин 1-5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно частин 1-5 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пунктів 2, 7, 10 Розділу І Загальних положень Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, у цій Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;

якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;

якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Як слідує з матеріалів справи, документи, що посвідчують особу, у відповідачки відсутні, а особа відповідачки ідентифікована зі слів самої відповідачки.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що згідно постанови Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2019р. відповідачку було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП, що свідчить про грубе порушення ним та ігнорування законодавства України, тобто відповідачка намагалася виїхати (вибути) з території України незаконно, така не виконувала та не має можливості добровільно виконати рішення про повернення на батьківщину, у відповідачки відсутні документи, які посвідчують її особу та які б надавали їй право перебувати на території України, а також документи для перетину державного кордону в офіційному порядку та повернення на батьківщину, відсутні кошти для повернення на територію Республіки Гана, до міграційної служби із заявою про набуття статусу біженця відповідачка не зверталася, беручи до уваги наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача, суд визнає переконливими твердження позивача про існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідачка ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження.

З урахуванням встановлених обставин у справі, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв`язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в частині примусового видворення відповідачки за межі території України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відносно відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України, не встановлено.

Немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідачка залишила країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони екстриміських збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідачку поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Щодо позовних вимог в частині затримання відповідачки з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, то з даного приводу слід зазначити таке.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з положеннями ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст.289 КАС України є спеціальними по відношенню до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше, ніж зазначений Закон, тому у випадку, що розглядається, стаття 289 КАС України є пріоритетною у застосуванні.

Враховуючи наведене, зокрема те, що відповідачка з січня 2018 року перебуває на території України без відповідних законних підстав, вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань, у неї відсутні документи, що посвідчують її особу та дають право на виїзд з України, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідачки з поміщенням такої до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

У відповідності до приписів статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, узгоджуються із встановленими судом обставинами та наведеними правовими нормами, а тому підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 241, 244-246, 288, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянку Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку Республіки Гана, за межі території України.

Затримати громадянку Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 20.30 год. 15 червня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак