Справа № 1.380.2019.000630
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3866/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Рибака Н.Я., Сухарини Т.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року (ухвалене в м. Львові, судом під головуванням судді Коморного О.І., повний текст рішення складено 20.03.2019) у справі № 1.380.2019.000630 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправним і скасування рішення, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про:

- визнання протиправним та скасування Рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000026/2 від 17.01.2019 р. і картки відмови в прийнятті митної декларації № UA209190/2019/00097;

- повернення грошової застави (фінансової гарантії) митних платежів в сумі 105705,78 грн, згідно п. 10, ст. 55 Митного кодексу України, та 1000 грн комісії за послуги банку, що підтверджується квитанцією Приватбанку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволенні названого адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як слідує із змісту апеляційної скарги та доводів, викладених у позовній, позивач вказує, що декларантом з метою митного оформлення подана відповідачу електронна митна декларація на легковий автомобіль, що був у використанні, марки BMW, модель "Series 2", номер кузова - НОМЕР_1 , рік випуску-2017, що придбаний у Франції за ціною 9100,00 євро. Однак відповідачем за результатами перевірки митної декларації №UA209190/2018/044997 від 22.12.2018 року прийнято картку відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого застосовуючи резервний метод визначено митну вартість імпортованого автомобіля в сумі 19659,00 євро. На думку позивача, ним надані всі необхідні платіжні документи, що підтверджують вартість автомобіля та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вказані рішення позивач вважає протиправними, оскільки долучені платіжні документи надавали змогу відповідачу визнати митну вартість придбаного автомобіля. Додатково зазначив, що у зв`язку з визначеною відповідачем оцінкою транспортного засобу в сумі 19650,00 євро, позивач був змушений сплатити грошову заставу в сумі 105705,78 грн. Окрім зазначеного, позивач вказує, що суд при вирішенні справи не врахував того, що картка відмови, яка була направлена позивачу не підписана службовою особою, у ній відсутні відмітки про підписання електронним підписом. Надана відповідачем роздруківка (прінт скрін) з системи «АСМО Інспектор» не є належним доказом направлення позивачу повідомлення., оскільки не свідчить про направлення такого повідомлення брокеру ОСОБА_3 , який був представником позивача та не свідчить про отримання останнім такого повідомлення. Також позивач зазначає, що з огляду на дату та час надходження митної декларації до митного органу та час направлення повідомлення про необхідність подання додаткових документів становив 10 хв., що є недостатнім для належного вивчення поданих до митного оформлення документів, прийняття рішення про необхідність подачі додаткових, складання тексту повідомлення та направлення його позивачу. Водночас, позивач вказує про перевищення відповідачем строку для прийняття рішення щодо коригування митної вартості, визначеного ч.1 ст. 255 МК України. Також серед доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції в порушення ч. 9 ст. 79 КАС України взяв до уваги докази роздруківка (прінт скрін) з системи «АСМО Інспектор» (які попередньо не були направлені позивачу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. Проти задоволення апеляційної скарги заперечив та зазначив, що за митною декларацією №UA209190/2018/044997 від 22.12.2018 виявлено індикатор ризику, визначений на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів, склав 19650,00 євро, що перевищувало заявлену фактурну вартість (9100,00 євро). Відповідно до вимог Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 р. №1077 та ч.3 ст.53 Митного кодексу України, Львівська митниця ДФС скерувала декларантові повідомлення про можливість доведення достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу шляхом подання додаткових документів. Однак, як вказує відповідач, позивач не надав запропонованих документів. Так як відповідач не міг визначити вартість на базі ціни, встановленої експортером у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар. Відповідач зазначає, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 17.01.2019 №UA209000/2019/000026/2 використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР, - 19650 євро. Тому вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 17.01.2019р. №UA209000/2019/000026/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 укладено з нерезидентом ОСОБА_4 договір продажу вживаного автомобіля, а зокрема транспортного засобу марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2", 2017 року випуску (а.с. 12-13).

22.12.2018року позивач за участю його представника- митного брокера ОСОБА_3 подав в електронній формі органу доходів і зборів митну декларацію №UA209190/2018/044997 (а.с. 17, 53), в якій задекларовано для митного оформлення обумовлений транспортний засіб митною вартістю, визначеною декларантом за ціною договору (контракту) у розмірі - 9100,00 євро.(а.с.20).

Одночасно із обумовленою митної декларацією надано наступні документи:

- акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.12.06.2018 №UA20903/2018/72264;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.07.2018;

- сертифікат відповідності ТЗ №UA.003.011368-18 від 17.12.2018року (а.с.36);

- паспортний документ про перетин кордону FH469181 від 14.08.2017року (а.с. 42);

- паспортний документ про місце проживання КВ 478038 від 11.07.2000року (а.с. 43);

- договір купівлі-продажу вживаного ТЗ б/н від 02.11.2018року (а.с. 15, 16 40);

- виписку від 31.10.2018р. з банку CREDITA MUTUEL про перерахунок коштів ОСОБА_5 у сумі 9100 Євро власнику рахунку ОСОБА_6 (а.с. 12,14) операцію від 31.10.2018року (а.с.12,14, 38);

- інші некласифіковані документи (заява на видачу посвідчення) від 21.12.2018року;

- інші некласифіковані документи (заява ф/о) від 03.12.2018року.

11.12.2018р. позивачем перераховано 96000,00 грн за митне оформлення транспортного засобу, що підтверджується квитанцією № 0.0..1. (а.с. 21).

За результатами розгляду названої митної декларації та доданих до неї документів, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00097 , а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000026/2 від 17.01.2019 до суми 19650,00 євро (а.с. 8-11).

Підставою для коригування митної вартості товару слугував висновок митного органу про те, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально, а також задекларована митна вартість не відповідає інформації про вартість даного транспортного засобу, яка згенеровано АСАУР ДФС.

Позивач не погодившись з такими діями, рішеннями митного органу звернуся до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оплата за придбаний автомобіль здійснена не позивачем, а третьою особою - ОСОБА_7 (а.с.14), згідно договору продажу приватного автомобіля (а.с.16) транспортний засіб не потрапляв у ДТП та не має інших явних дефектів, а має пошкодження і дефекти, однак які саме у договорі не вказано.

Відповідно до акта про проведення митного огляду товару (а.с.18) виявлено лише наступні пошкодження, а саме: лакофарбове покриття кузову пошкоджене, пошкоджена та забруднена оббивка салону та сидінь, пошкоджені передній, задній бампери, праві задні двері, сколи на капоті і вітровому склі (а.с.18).

Пояснення позивача про те, що придбаний ним у 2018 році автомобіль марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2" 2017 року випуску, що був у використанні лише близько року, має таку вартість через те, що був підтоплений на півдні Франції не підтверджена жодним доказом (висновком експерта, актом про страховий випадок, документом про виплату страхового відшкодування тощо).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що у митного органу виникли обґрунтовані підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість автомобіля марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2" 2017 року випуску в сумі 9100 Євро. Додаткових документів для підтвердження митної вартості, які відповідач пропонував надати, позивачем не надано.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 52 МК України передбачено, що , декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно ст.55 Митного Кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1).

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.7 ст. 55 МК України).

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8 ст. 55 МК України).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст. 55 МК України).

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом(ч.10 ст. 55 МК України).

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну (згідно статті 57 Митного кодексу України) здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Зокрема орган доходів і зборів уповноважений направити письмову вимогу про надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів, перелічених у ч.3 ст.53 МК України лише у разі якщо подані разом з митною декларацією документи містять:

· розбіжності;

· наявні ознаки підробки;

· не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

· не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа в свою чергу на таку письмову вимогу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документів.

Підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняття рішення про коригування митної вартості є наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За зверненням декларанта або уповноваженої ним особи у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів у розмірах визначених ч.7 ст.55 МК України під гарантії строк яких не може перевищувати 90 календарних днів.

В свою чергу декларант або уповноважена ним особа мають наділені правом впродовж 80 календарних днів зібрати необхідні документи, що підтверджують заявлену ним у декларації митну вартість та надати їх митним органам. Які в свою чергу впродовж 5 календарних днів розглядають додаткові документи виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

З наведеного слідує, що чинним законодавством визначено значний проміжок часу (80 календарних днів), за наявності якого, декларант або уповноважена ним особа можуть зібрати необхідні документи та довести митному органу обставини щодо заявленої ними митної вартості товару.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що на підтвердження митної вартості транспортного засобу марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2", 2017р. випуску позивачем надано митному органу договір продажу вживаного автомобіля від 02.11.2018року, укладений між покупцем- ОСОБА_1 та продавцем- нерезидентом ОСОБА_4 .

Також на підтвердження факту оплати вартості придбаного транспортного засобу позивачем подано платіжний документ- виписку від 31.10.2018р. з банку CREDITA MUTUEL, за якою переказ коштів у сумі 9100 Євро здійснено пані ОСОБА_5 власнику рахунку ОСОБА_6 (а.с. 12,14, 38).

Документів, які підтверджували повноваження пані ОСОБА_9 на переказ коштів від імені позивача (покупця) названого транспортного засобу не надано. Отримувачем коштів за даними такої виписки від 31.10.2018р. з банку CREDITA MUTUEL є не продавець нерезидент- ОСОБА_4 з яким укладено договір продажу вживаного автомобіля від 02.11.2018року, а власник рахунку ОСОБА_6 .

За наведених обставин справи, колегія суддів погоджується з доводами відповідача та висновком суду першої інстанції стосовно того, що у відповідача, при перевірці митної декларації та доданих до неї документів виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки надані митному органу документи містили розбіжності з приводу особи, яка зазначена покупцем названого транспортного засобу та особи, яка фактично здійснила оплату транспортного засобу, що в свою чергу було правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта та надало митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до вимог Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 р. №1077 та ч.3 ст.53 Митного кодексу України, Львівська митниця ДФС скерувала декларантові повідомлення (а.с.54) про можливість доведення достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу шляхом подання додаткових документів, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- копію митної декларації країни відправлення.

Вказане повідомлення направлено в електронній формі уповноваженій особі декларанта - ОСОБА_3 , підтвердженням чого є витяг з АСМО Інспектор (а.с.54).

У матеріалах справи відсутні докази надання позивачем або його уповноваженою особою додаткових документів Львівській митниці ДФС, окрім того не надано таких доказів і суду.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами відповідача стосовно того, що надані позивачем документи не надавали змогу митному органу встановити обставини з приводу сплаченої позивачем дійсної вартості ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Відповідно до вимог п. 9 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1077 (далі - Порядок), для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог Тимчасового порядку, якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Відповідно до наявних у митного органу джерел інформації АСАУР середня ціна, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, становить - 19650 євро.

Згідно договору продажу вживаного автомобіля від 02.11.2018року (а.с.15, 16 40) транспортний засіб ввезений позивачем на митру територію України не потрапляв у ДТП та не має інших явних дефектів, а має пошкодження і дефекти, однак які саме у договорі не вказано.

Відповідно до акту про проведення митного огляду товару (а.с.18) виявлено лише наступні пошкодження, а саме: лакофарбове покриття кузову пошкоджене, пошкоджена та забруднена оббивка салону та сидінь, пошкоджені передній, задній бампери, праві задні двері, сколи на капоті і вітровому склі (а.с.18).

Доводи позивача про те, що придбаний ним у 2018 році автомобіль марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2" 2017 року випуску, що був у використанні лише близько року, має таку вартість через те, що був підтоплений на півдні Франції не підтверджена жодними доказами (висновком експерта, актом про страховий випадок, документом про виплату страхового відшкодування тощо).

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, то надані позивачем до митного оформлення документи були не достатніми для підтвердження заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу за ціною договору, а відтак у митного органу виникли обґрунтовані підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість автомобіля марки "BMW", VIN код - НОМЕР_1 , модель "Series 2" 2017 року випуску в сумі 9100 Євро. Додаткових документів для підтвердження митної вартості, позивачем на пропозицію відповідача не надано.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до примітки 4 до пункту 2 статті VII ГАТТ, формулювання підпунктів "а" і "b" дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідач не застосував другорядні методи, а саме 2а (ст. 59 МК), 2б (ст. 60 МК) з причин в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Метод 2в (ст. 62 МК) та метод 2г (ст. 63 МК) незастосовані з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості товару в органі доходів та зборів. Митна вартість ввезеного позивачем автомобіля визначена за резервним методом у зв`язку з наявністю у органу доходів та зборів цінової інформації з системи АСАУР ДФС про середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Відтак, відповідачем правомірно з наявних у нього інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 17.01.2019 №UA209000/2019/000026/2 використано нижчу ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР - 19650 Євро.

Водночас, як слідує з матеріалів справи та пояснень позивача знаючи, що надані (під час митного оформлення) органу доходів і зборів документи містили розбіжності з приводу особи, яка зазначена покупцем названого транспортного засобу та особи, яка фактично здійснила оплату транспортного засобу, що в свою чергу було правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів, декларант або уповноважена особа не скористались правами, визначеними частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу стосовно подання відповідної заяви та надання відповідачу впродовж 80 календарних днів додатково зібраних документів, якими спростовувалися виявлені розбіжності та підтверджувалась заявлена позивачем у декларації митна вартість. Не надав позивач таких доказів суду першої та апеляційної інстанцій.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги стосовно порядку надіслання повідомлення про витребування додаткових документів, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012року N599 зареєстрованих у Міністерстві юстиції 18 червня 2012 р. за № 984/21296 при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

Колегією суддів встановлено, що відповідач дотримався положень п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості та надіслав представнику декларанта ОСОБА_3 повідомлення про витребування додаткових документів, що підтверджують числові значення задекларованої митної вартості транспортного засобу в електронній формі, підтвердженням чого є досліджені в судовому засіданні електронні докази.

Що ж до доводів апеляційної скарги з приводу не підписання рішення про коригування митної вартості та картки відмови ні особистим підписом уповноваженої особи ні електронним цифровим підписом, то колегія суддів зазначає таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012року N598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012року за №883/21195 затверджено форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 2.3 названих Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою цим наказом формою.

При поданні митної декларації на паперовому носії рішення друкується у двох примірниках. Один примірник видається або надсилається поштою декларанту, другий - з відміткою декларанта про отримання або повідомлення про вручення залишається у справах митного органу.

При електронному декларуванні посадова особа митного органу надсилає декларанту засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення, у складі якого прийняте Рішення.

Рішення на паперовому носії підписується посадовою особою підрозділу митного органу, яка його прийняла, із зазначенням посади, дати, ініціалів і прізвища та скріплюється відтиском особистої номерної печатки або відповідного штампа.

У порядку, передбаченому Кодексом, для електронного декларування Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа.

Відповідно до пунктів 7.1., 7.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджених наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012року за №631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10.08.2012року за №1360/21672 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ.

Один примірник оформленої картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику.

Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим ЕЦП посадової особи органу доходів і зборів, яка прийняла рішення про відмову.

За наведених положень законодавства, митний орган вправі направити електронним повідомленням підписаним електронним цифровим підписом рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

З додатково наданих відповідачем доказів суду апеляційної інстанції слідує, що оскаржуване рішення та картка відмови підписані відповідачем в установленому порядку та надіслані уповноваженій особі декларанта підтвердження чого є оглянуті в судовому засіданні електронні докази, копію з яких здійснено в паперовій копії та записано на диску, приєднаному до матеріалів справи.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем строку прийняття рішення про коригування митної вартості товару, передбаченого ч. 1 ст. 255 МК України, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено конкретно визначеного строку для прийняття вказаного рішення, а дана стаття МК України визначає строк завершення митного оформлення товару.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що різниця в часі між поданням ним митної декларації та електронного повідомлення відповідача про надання додаткових документів та про картку відмови, що становить 10 хв. є замалою для вивчення документів, прийняття рішення про подачу додаткових документів. Однак, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки чинним законодавством не визначено конкретно визначеного часу для прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.

Стосовно ж доводів позивача щодо порушення судом процесуальних норм, то відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення процесуальних норм права може бути підставою для скасування судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Натомість колегія суддів зазначає, що приведені позивачем доводи щодо порушення процесуальних норм права не призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 1.380.2019.000630 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Р. Б. Хобор

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.