Справа № 440/1218/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р.Справа № 440/1218/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року (постановлену суддею Алєксєєвою Н.Ю.) по справі № 440/1218/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Пенсійний фонд України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Пенсійного фонду України, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення обліку заборгованості перед позивачем з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в недостовірному розмірі 5822,22 грн. замість належного розміру 144740,40 грн.; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо дій, спрямованих на внесення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, недостовірного розміру існуючої перед позивачем заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в недостовірному розмірі 5822,22 грн. замість належного розміру 144740,40 грн.; визнати протиправними дії Пенсійного фонду України з приводу не здійснення належної перевірки обґрунтованості здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розрахунку суми, існуючої у нього перед позивачем заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 та не вжиття заходів для забезпечення доопрацювання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області наданих матеріалів з метою встановлення дійсного розміру, існуючої заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду по справі № 524/6964/17; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Пенсійного фонду України з порушення вимог статті 129-1 Конституції України, статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.) в питанні ухилення ними від належного виконання остаточної і обов`язкової для виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17, вчиненого ними шляхом обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, недостовірного розміру, існуючої перед позивачем заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в сумі 5822,22 грн. замість належної суми 144740,40 грн. та не вчинення дій із забезпечення виплати позивачу, існуючої заборгованості в сумі 144740,40 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити облік заборгованості перед позивачем з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в розмірі 144740,40 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити дії щодо внесення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відомостей про існуючий перед позивачем розмір заборгованості з пенсійних виплат за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в сумі 144740,40 грн. та надати до Пенсійного фонду України розрахунок суми заборгованості в розмірі 144740,40 грн., яка підлягає виплаті позивачу за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17; зобов`язати Пенсійний фонд України відповідно до пункту 6 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 № 649, провести перевірку обґрунтованості розрахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області суми, що підлягає виплаті позивачу за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2017 р. по справі № 524/6964/17 в розмірі 144740,40 грн. та, відповідно до пунктів 8 та 9 даного Порядку прийняти рішення про наявність чи відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку та за наявності підстав для даної виплати зазначити в протоколі пропозицію щодо перерахунку коштів в сумі 144740,40 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 08.04.2019 р. адміністративний позов повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду 08.04.2019 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відсутні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2017 р. по справі №524/6964/17, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 р., відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 р. № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу на підставі довідки № 4/1210 від 15.05.2017 р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 р. № 900, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 р. № 988 та з урахуванням підвищення пенсії на 25% відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 р. № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та здійснити виплату не отриманої суми пенсійних виплат без обмеження будь-яким строком, починаючи з 01.01.2016 р., без обмеження граничного розміру.

З метою виконання судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 р., проте, заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. позивачу не виплачена.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з позовом.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову в цій справі є протиправність дій відповідачів, вчинених в ході виконання рішення суду по справі № 524/6964/17, яке набрало законної сили, тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто, захисту підлягає порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом позову в цій справі є протиправність дій відповідачів, вчинених в ході виконання рішення суду по справі № 524/6964/17, яке набрало законної сили, а тому подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач вправі обирати на свій розсуд спосіб правового захисту, а тому вважаючи, що при виплаті заборгованості по виплаті пенсії відповідачі порушили його права, звернувся до суду саме з адміністративним позовом, а не заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення.

Крім того, судовим рішенням у справі № 524/6964/17 не досліджувались обставини щодо заборгованості по виплаті пенсії позивача, а лише наявність права на перерахунок та виплату пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 р. № 988 та відповідної довідки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 р. по справі № 816/999/18 .

Статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено також строк на звернення до суду з відповідною заявою, що також може унеможливити захист порушеного права позивача.

Таким чином, суд першої інстанції розцінюючи подану позовну заяву як заяву в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України помилково повернув з підстав невідповідності її нормам вказаної статті.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , розцінив подану позовну заяву як заяву в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України та помилково повернув її з підстав невідповідності нормам вказаної статті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду 08.04.2019 р., яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року по справі № 440/1218/19 скасувати.

Адміністративну справу № 440/1218/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,Пенсійного фонду України до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року