Справа № 440/767/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р.Справа № 440/767/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бойко С.С.) від 17.04.2019 року (повний текст складено 17.04.2019 р.) по справі № 440/767/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 компенсацій втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн.; стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 по справі №816/453/18 зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанови Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 р. у справі № 22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 27.10.2009 р. та з 28.10.2009 р. по 22.11.2017 р. Рішення суду набрало законної сили 14.05.2018 р., але у визначені чинним законодавством строки компенсація втрати доходів у сумі 363836,80 грн. відповідачем не виплачена, а тому підлягає примусовому стягненню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 440/767/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. у справі № 816/453/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського ОУПФ України Полтавської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії: визнано протиправною відмову Полтавського ОУПФ України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанови апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 р. у справі № 22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 27.10.2009 р. та з 28.10.2009 р. по 22.11.2017 р. Рішення набрало законної сили 14.05.2018 р.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.06.2018 р. відкрито виконавче провадження № 56591830 на підставі виконавчого листа, виданого 05.06.2018 р. Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 816/453/18.

На виконання рішення суду від 05.03.2018 р. у справі № 816/453/18 Полтавським ОУПФ України в Полтавській області проведено нарахування суми компенсації втрати частини доходів у розмірі 363836,80 грн.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. в сумі 363836,80 грн., але відповідач своїм лисом від 14.09.2018 р. № 582/Д-14 повідомив позивача про те, що виплату нарахованої суми компенсації буде проведено за наявності фінансування.

Не погодившись з діями відповідача щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, усі судові рішення, які набрали законної сили, підлягають виконанню усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, в тому числі й відповідачем у справі.

Відповідно до положень ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальним законом передбачено певну послідовність дій, які позивачу необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду, в порядку статті 383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. у справі № 816/453/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського ОУПФ України Полтавської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії: визнано протиправною відмову Полтавського ОУПФ України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанови апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 р. у справі № 22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 27.10.2009 р. та з 28.10.2009 р. по 22.11.2017 р. Рішення набрало законної сили 14.05.2018 р.

На виконання цього судового рішення 05.06.2018 р. виданий виконавчий лист та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.06.2018 р. відкрито виконавче провадження № 56591830 на підставі виконавчого листа.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 , нарахованої відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 компенсацій втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн. та стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн.

Наведене, на думку суду апеляційної інстанції свідчить про те, що фактично позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду по справі № 816/453/18, яке набрало законної сили.

При цьому, чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права, як звернення до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії, тобто ухвалити судове рішення, яке спрямоване на виконання іншого рішення суду, що в свою чергу, не призводить до ефективного захисту прав осіб.

Обов`язок виконання рішення суду, яке набрало законної сили, прямо передбачено Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Постановою Кабінету міністрів України від 03.09.2014 р. № 440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою", а тому не потребує врегулювання в судовому порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу викладених правових норм слідує, що приписами та ст.ст. 382, 383 КАС України визначено два окремі способи судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого не на користь суб`єкта владних повноважень: зобов`язання останнього подати звіт про виконання судового рішення та можливість накладення штрафу за результатами розгляду поданого звіту, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення, що здійснюється за ініціативою позивача після розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що вимоги цієї позовної заяви за своєю суттю аналогічні тим, які заявлялися до суду у справі № 816/453/18, а відмінністю є лише конкретизація способу прийняття рішення про нарахування і виплату позивачу компенсації втрати частини доходів. В свою чергу, предмет та підстави звернення з позовними заявами є однаковими.

При цьому колегія суддів зазначає, що факт того, що в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. у справі № 816/453/18 зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанови апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 р. у справі № 22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 27.10.2009 р. та з 28.10.2009 р. по 22.11.2017 р., не впливає на вирішення справи по суті, оскільки спір з приводу розміру (суми) компенсації втрати частини доходів між сторонами відсутній.

Крім того розмір (сума) компенсації втрати частини доходів в обох випадках є ідентичними, а вимога про розмір (суму) компенсації втрати частини доходів лише викладені різним чином.

Колегія суддів зазначає, що суд вже прийняв рішення (справа № 816/453/18), яке набрало законної сили, про обов`язок відповідача здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії і вимога про її стягнення є фактично вимогою про виконання вже існуючого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судами у справі № 816/453/18, проте на стадії його виконання.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач може вирішити вказану спірну ситуацію шляхом звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України, яка регламентує підстави та порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, а не в порядку звернення до суду першої інстанції з новим позовом, що призведе до нашарування судових рішень та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виконання судового рішення, на що чинним законодавством передбачений зовсім інший порядок.

Питання про виконання судового рішення у справі № 816/453/18 не може розглядатись як новий публічно-правовий спір, що свідчить про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що, в цьому випадку, вимоги позивача слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто, в особливому порядку судового контролю, оскільки в позовній заяві йдеться про дії відповідача, вчинені в ході виконання рішення у справі № 816/453/18.

Оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. у справі № 816/453/18, то, відповідно, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.

На підставі вищевикладеного, вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку позовного провадження в адміністративному судочинстві.

Натомість, мають розглядатися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, судового рішення у справі № 816/453/18, визначеному нормами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто шляхом подання заяви в межах адміністративної справи № 816/453/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спір у справі є тотожним спору по справі № 816/453/18, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Щодо позовної вимоги позивача стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 компенсацій втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а повинні бути вирішені в порядку передбаченому ст. 383 КАС України.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи цей спір, суд першої інстанції не дослідив характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернув увагу, що підставою звернення до суду з цим позовом є невиконання судового рішення, як наслідок допустив порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у ст. 382-383 КАС України.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується посилання апелянта на те, що він уже звертався до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 р. по справі № 816/453/18 визнано протиправною бездіяльність Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 компенсації в сумі 363836,80 грн. на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року та зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області вжити заходи по виплаті ОСОБА_1 компенсації в сумі 363836,80 грн. на підставі судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина не дає позивачу підстав для звернення із вказаними вище позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 440/767/19 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 440/767/19 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 440/767/19 - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 21.06.2019 року