Справа № 804/4830/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

м. Київ

справа №804/4830/18

адміністративне провадження №К/9901/16709/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби (ДФС) у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019.

За змістом статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги та дотриманням строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду, касаційного перегляду якої стосується касаційна скарга, прийнята 03.04.2019, а отже останнім днем строку її касаційного оскарження є 06.05.2019, тоді як касаційна скарга зареєстрована у Верховному Суді 13.06.2019 (відповідно до штемпеля вхідної кореспонденції суду). З поштового конверту, в якому відповідач направив касаційну скаргу до суду, неможливо встановити дату його відправлення, оскільки відбиток поштового штемпеля не чіткий, штрихкодовий ідентифікатор, який дозволяє відслідкувати пересилання поштової кореспонденції, на поштовому конверті відсутній.

Касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без руху як така, що подана з порушенням частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України: скарга подана після збігу строку на касаційне оскарження, клопотання про поновлення такого строку та обґрунтування причин його пропуску та підстав, з яких він може бути поновлений судом, відповідачем не заявлено, хоча вказано в касаційній скарзі, що повний текст оскаржуваної постанови відповідач на дату звернення до суду із касаційною скаргою не отримав.

Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Документ про сплату судового збору Головне управління ДФС у Дніпропетровській області до касаційної скарги не додало, заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтовуючи його посиланням на відсутність можливості сплатити судовий збір через недостатнє бюджетне фінансування. Як на доказ цієї обставини відповідач посилається на листи Головного управління Державної казначейської служби (ДКС) України у Дніпропетровській області від 21.05.2019 №07/34/5049 та від 22.05.2019 №07-34/5093 «Про безспірне стягнення», відповідно до яких, Головне управління ДКС України у Дніпропетровській області просить у межах строку підтвердити визначені Головним управлінням коди програмної та економічної класифікації видатків і номери рахунків для проведення безспірного списання, або надати іншу інформацію, пов`язану з виконанням рішення про стягнення коштів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень позивач звернувся з адміністративним позовом до суду першої інстанції у липні 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (у редакції, чинній на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762,00 грн.

За змістом оскаржуваних судових рішень позовна заява містить вимоги майнового характеру, ціна позову становить 370 526,29 грн.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній станом на липень 2018 року).

Отже, ставка судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у цій адміністративній справі становить 7410,52 грн (370 526,29 грн х 1% х 200%).

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України з метою, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і гарантування принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану, встановлено можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку шляхом зменшення розміру належних до сплати судових витрат, звільнення від їх сплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, відповідно до положень частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України "Про судовий збір").

Норми цієї статті є спеціальними, які встановлюють виключні підстави для відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Перелік таких підстав є вичерпним.

З огляду на наведене вище клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на викладене, касаційна скарга залишається без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого позивач має право надати/надіслати суду касаційної інстанції: заяву, в якій вказати підстави для поновлення строку, та докази на підтвердження обставин, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження; документ про доплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без руху.

Встановити для усунення зазначених в ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

...........................

Є.А. Усенко,

Суддя Верховного Суду