Справа № 286/1653/19
Суддя: Кулініч Я. В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/1653/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 звернувся з позовом до ГУНП в Житомирській області, яке знаходиться по вул. Старий Бульвар, буд.5/37 в м. Житомир, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серія ДПО18 №469677 від 17 травня 2019 року винесену інспектором СРПП ГУНП в Житомирській області, старшим лейтенантом поліції Павленком Віталієм Івановичем, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за ч.3 ст.121 КУпАП - скасувати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за змістом вказаної постанови, 17.05.2019 року о 18 годині 05 хвилин в місті Овруч по вул. Р. Шухевича, керуючи транспортним засобом ВАЗ211440, номерний знак НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язкового технічного контролю, чим порушив п..п.31.3(б) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.121 КУпАП. Вказана постанова не містить достатніх фактичних даних, які свідчать про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, а обов`язок такого доказування відповідно до чинного законодавства покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на адміністративний позов у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав 29.05.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДПО18 №469677 від 17.05.2019 року о 18 год. 05 хв. позивач керуючи транспортним засобом в м. Овруч по вул. Р. Шухевича не пристебнувся ременем безпеки та даний автомобіль не пройшов періодичного технічного контролю за поточний рік, чим порушено п.2,3(в), п.31.3(б) ПДР, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.6).

Як видно з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, на ОСОБА_1 було накладено стягнення передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, тобто за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж, що перевозиться (крім власників транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних цілях), а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

Однак, вказана постанова не містить відмітки, щодо огляду вказаних документів працівником поліції під час складання постанови.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 № 137, якою затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок № 137).

Відповідно до п. 1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 2 Порядку № 137 вказано, що транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку (пп. 15).

Відповідно до п. 3 Порядку № 137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Отже, з наведених норм слідує, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю лише у випадку, якщо вони використовуються для перевезення пасажирів або вантажів та використовуються з метою отримання прибутку строк експлуатації яких понад два роки.

Водночас, як зазначалось вище, у Законі № 3353-XII вказано, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Тобто, має враховуватися й те, що мета використання автомобіля має передбачати отримання прибутку саме внаслідок перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

В даному випадку для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 (з відповідними змінами) (далі - Правила №176).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Відповідно до п.7 Правил №176 дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що автомобіль позивача використовується в господарській діяльності, з метою отримання прибутку шляхом перевезення пасажирів.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема, - у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів, на підставі яких було визначено, що вказаний автомобіль використовувався для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п.2,3(в), п.31.3(б) ПДР, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що автомобіль позивача не є об`єктом обов`язкового технічного контролю, а тому, постанова серії ДПО18 №469677 від 17.05.2019 прийнята відповідачем без з`ясування усіх обставин справи та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №469677 від 17.05.2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Я. В. Кулініч