Справа № 161/4862/19
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4862/19
Провадження № 2-а/161/182/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Ківерцівського ВП старшого лейтенанта поліції Цюп`яха Валерія Володимировича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора СРПП Ківерцівського ВП старшого лейтенанта поліції Цюп`яха Валерія Володимировича про скасування постанови.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 березня 2019 року інспектором СРПП Ківерцівського ВП старшим лейтенантом поліції Цюп`яхом В.В. винесено постанову серії ДПО18 №394224, на підставі якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він, 18.03.2019 близько 12 год. 40 хв. в світлу пору доби рухався автомобілем марки «ЗАЗ 110557», номерний знак НОМЕР_1 , між населеними пунктами с.Холоневичі-с.Берестяне без увімкненого ближнього світла фар, та зупинившись на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.8; 9.9 ПДР України. Однак він вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, інспектор вказаних положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року було постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Станом на дату розгляду справи відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В попередньому судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, крім цього вказував, що диспозиція статті 122 КУпАП не містить такого формулювання як керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ходових фар денного світла та не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Виходячи з положень ч.3 ст.268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 березня 2019 року інспектором СРПП Ківерцівського ВП старшим лейтенантом поліції Цюп`яхом В.В. винесено постанову серії ДПО18 №394224, на підставі якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 18.03.2019 близько 12 год. 40 хв. в світлу пору доби ОСОБА_1 рухався автомобілем марки «ЗАЗ 110557», номерний знак НОМЕР_1 між населеними пунктами с.Холоневичі-с.Берестяне без увімкненого ближнього світла фар, та зупинившись на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.8; 9.9 ПДР України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, диспозиція даної статті не містить такого формулювання як керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар, та не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції.

Однак, суд звертає увагу, що у оскаржуваній постанові відповідачем зроблено посилання на порушення позивачем п.п. 9.8; 9.9 Правил дорожнього руху України, які містяться у розділі 9 (Попереджувальні знаки).

Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5,8 назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Крім цього, п. 9.9 Правил дорожнього руху України передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

у разі вимушеної зупинки на дорозі;
у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Позивач в судовому засіданні не заперечував той факт, що 18.03.2019 близько 12 год. 40 хв. в світлу пору доби керував автомобілем марки «ЗАЗ 110557», номерний знак НОМЕР_1 , між населеними пунктами с. Холоневичі - с. Берестяне без увімкненого ближнього світла фар, та зупинившись на вимогу працівника поліції забув увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Як встановлено вище, пункти 9.8, 9.9 ПДР України знаходиться у Розділі 9 Попереджувальні сигнали. Стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом без користування денними ходовими вогнями або не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції, в свою чергу, правила користування зовнішніми світловими приладами встановлено розділом 19 Правил дорожнього руху, вимоги до технічного стану, кількості, типу, кольору, розміщення і режиму роботи зовнішніх світлових приладів, попереджувальних сигналів встановлено підпунктом 31.4.3 пункту 31.4 розділу 31 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання Правил дорожнього руху.

Згідно КУпАП, за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, відповідальність встановлена статтею 125 КУпАП, яка тягне за собою попередження.

За таких обставин, враховуючи вказані законодавчі положення, суд приходить до висновку, що за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар та не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції) настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені позивачем обставини відповідачем не були спростовані, зокрема суду не було представлено жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та законними, та підлягають до задоволення.

Що стосується доводів позивача про відсутність у інспектора поліції повноважень щодо розгляду справи про порушення правил дорожнього руху на місці вчинення правопорушення, то суд вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно в даному випадку не було складено протокол про адміністративне правопорушення та розглянуто справу на місці вчинення правопорушення, однак як встановлено вище невірно було кваліфіковано дії.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи недоведеність правомірності свого рішення відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування постанови підлягають до задоволення шляхом скасування постанови і закриття справи.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову старшого інспектора СРПП Ківерцівського ВП старшого лейтенанта поліції Цюп`яха Валерія Володимировича ДПО18 №394224 від 18.03.2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.06.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій