Справа № 810/619/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/619/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання неправомірними дій та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просив визнати протиправними дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Тужикової Л.В., скасувати постанови головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Тужикової Л.В. від 21 грудня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. та від 24 грудня 2017 року (24 січня 2018 року) про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 600,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що державним виконавцем невірно розраховану суму виконавчого збору, а самі оскаржувані постанови створені в системі АСВП 30 січня 2018 року та 31 січня 2018 року відповідно, що свідчить про грубе порушення державним виконавцем норм чинного законодавства, крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат виконавчого провадження.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що позивач самостійно не виконував судове рішення у справі №360/412/17-ц, у зв`язку з чим державним виконавцем вживались дії спрямовані на виконання боржником судового рішення, в тому числі здійснювались виїзди щодо перевірки виконання боржником судового рішення, складались акти, у зв`язку з чим оскаржувані постанови державного виконавця є правомірними.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2017 року Бородянським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі №360/412/17-ц (а.с.112), за яким зобов`язано ОСОБА_1 звільнити приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коридор 1-1, коридор 1-2, житлову кімнату 1-3, кухню 1-8, веранду І від особистих речей та надати ОСОБА_2 ключі від будинку та належних до нього надвірних будівель, не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні 54/100 частинами житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель та земельної ділянки за вказаною адресою.

22 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 21 листопада 2017 року (а.с.111) головним державним виконавцем Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужиковою Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55212205 (а.с.114) з виконання виконавчого листа №360/412/17-ц виданого 17 листопада 2017 року Бородянським районним судом Київської області, копії якої направлено сторонам та отримано ними належним чином 05.12.2017, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи (а.с.115).

На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем здійснено виїзд щодо перевірки виконання боржником рішення суду за адресою: АДРЕСА_1 , однак виявити боржника на місці не вдалося, про що державним виконавцем був складений акт від 04 грудня 2017 року (а.с.116).

При повторному виїзді 21 грудня 2017 року головним державним виконавцем встановлено, що приміщення в житловому будинку, який розташований за вищезазначеною адресою, а саме: коридор 1-1, коридор 1-2, житлову кімнату 1-3, кухню 1-8, веранду І від особистих речей звільнено не було, однак ключі від будинку та належних до нього надвірних будівель передані стягувачеві, про що було складено акт від 21 грудня 2017 року (а.с.117).

21 грудня 2017 року головним державним виконавцем Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужиковою Л.В. винесено постанову ВП №55212205 (а.с.119) про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн.

Оскільки рішення суду у справі №360/412/17-ц було виконане боржником частково, 12 січня 2018 року державним виконавцем було винесено вимогу №174 (а.с.125) якою зобов`язано сторін виконавчого провадження бути присутніми 23 січня 2018 року в період часу з 11:00 год. до 13:00 год. за адресою АДРЕСА_1 для перевірки виконання судового рішення.

24 січня 2018 державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 . коридор 1-1, коридор 1-2, житлову кімнату 1-3, кухню 1-8, веранду І звільнено від особистих речей, ключі від будинку та належних до нього надвірних будівель передані стягувачеві ОСОБА_2 , а боржнику вручено квитанції про сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується актом державного виконавця від 24 січня 2018 року (а.с.126).

24 січня 2018 року головним державним виконавцем Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужиковою Л.В. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №55212205 (а.с.121), якою вирішено стягнути з позивача витрати на проведення виконавчих дій у сумі 600,00 грн.

Вважаючи постанови головного державного виконавця від 21 грудня 2017 року ВП №55212205 про стягнення виконавчого збору та від 24 січня 2018 року ВП №55212205 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що головний державний виконавець Тужикова А.В. діяла в межах норм чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, що були чинною на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5, 6 наведеної статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.27 вказаного Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 8 р.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 27 Закону.

Отже, що стягнення виконавчого збору є обов`язковою дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до виконання рішення суду самостійно.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. При цьому суд враховує, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що станом на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №360/412/17-ц виданого 17 листопада 2017 року Бородянським районним судом Київської області рішення суду боржником у добровільному порядку виконано не було, що підтверджується відповідними актами, складеними державним виконавцем за наслідком виїзду щодо перевірки виконання боржником рішення суду за адресою: АДРЕСА_1 , копії яких містяться в матеріалах справи.

Наведене є підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у визначеному законодавством розмірі.

Таким чином, вирішуючи питання про стягнення з боржника виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В той же час, як вище зазначено судом, відповідно до ч.3 ст.27 Закону «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Таким чином, станом на 21 грудня 2017 року (дата винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №55212205) розмір мінімальної плати становив 3200,00 грн., а тому, враховуючи, що виконавче провадження ВП №55212205 здійснювалось з примусового виконання рішення немайнового характеру і боржник є фізичною особою, то виконавчий збір відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» мав бути визначений у розмірі 6400,00 грн. (мінімальна заробітна плата у 2017 році - 3200,00 грн. х 2).

В той же час, постановою головного державного виконавця Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В. про стягнення виконавчого збору ВП №55212205 визначено до стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн., що суперечить положенням ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», а тому зазначена постанова не може бути визнана такою, що прийнята у відповідності до норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 р.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2018 року державним виконавцем складено акт (а.с.126), в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 . коридор 1-1, коридор 1-2, житлову кімнату 1-3, кухню 1-8, веранду І звільнено від особистих речей, ключі від будинку та належних до нього надвірних будівель передані стягувачеві ОСОБА_2 , який зазначив про відсутність претензій до боржника, оскільки рішення суду виконано у повному обсязі.

Відповідно до витягу за АСВП №55212205 (а.с.110) по виконавчому листу №360/412/17-ц від 17 листопада 2017 року виконавче провадження завершено 27 червня 2018 року на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності-суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України N 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до р.ІІ наведеного наказу, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Наказом Міністерства юстиції України від 24 березня 2017 року №954/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 березня 2017 року за №406/30274, «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» встановлено, що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 51 грн. 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

В акті про вартість товарів та послуг, які відносяться до витрат виконавчого провадження, передбаченим вимогами ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» про виконавчому провадження ВП №55212205 від 24 січня 2018 року №616/15.3-30 (а.с.122) визначено витрати виконавчого провадження всього у розмірі 600,00 грн., до яких належать витрати АСВП - 51,00 грн. х 1 = 51,00 грн., витрати на відправлення рекомендованої кореспонденції - 19,00 грн. х 3 = 57,00 грн., витрати на відправлення простої кореспонденції - 1,00 грн. х 5 = 5,00 грн., конверт не маркований С4 - 0,75 грн. х 4 = 3,00 грн., вартість процесуального документу виготовленого на 1 арк. - 2,76 грн. х 39 = 107,64 грн., витрати на реєстрацію в журналах та реєстрацію в поштових реєстрах - 5,50 грн. х 4 = 22,00 грн., вартість принтерного виготовлення документів - 0,50 грн. х 39 = 19,50 грн., витрати на оформлення матеріалів виконавчого провадження - 35,07 грн. х 1 = 35,07 грн., бланки актів державного виконавця - 3,12 грн. х 3 = 9,36 грн., пальне на виїзди - 32,27 х 9 = 290,43 грн.

Таким чином, державним виконавцем наведено розрахунок здійснених ним витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5. Закон не покладає на державного або приватного виконавця обов`язку документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження, в той же час, витрати підтверджуються наявними в матеріалах справи матеріалами виконавчого провадження ВП №55212205 (а.с.110-133).

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку, що при винесенні 24 січня 2018 року постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №55212205 головний державний виконавець Бородянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикова Л.В. діяла правомірно, у відповідності до норм чинного законодавства, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а тому позовні вимоги в частині скасування вказаної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог в частині визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №55212205 від 24 січня 2018 року. В той же час, при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору ВП №55212205 від 21 грудня 2017 року державним виконавцем розмір виконавчого збору був розрахований без дотримання положень ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», а тому зазначена постанова не може бути визнана такою, що прийнята у відповідності до норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини, є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи в частині, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №55212205 від 21 грудня 2017 року із прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №55212205 від 21 грудня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця державної виконавчої служби Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужикової Л.В. від 21 грудня 2017 року про стягнення виконавчого збору ВП №55212205 у розмірі 7446,00 грн.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма