Справа № 0440/7277/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/7277/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року (суддя Кучма К.С., місто Дніпро, повний текст рішення складено 14.12.2018 року)

в адміністративній справі № 0440/7277/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач або ФОП) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач або Головне управління) в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1115/251/НП/СПТД-ФС/521 від 28.08.2018 року винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем , якою на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 372300,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом першої інстанції невірно було надано оцінку та правове значення обставинам справи. Апелянт вважав, що рішення суду першої інстанції є незаконними оскільки, існує порядок, що визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структури, та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю. Визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці. Апелянт пояснює, що 18.07.2018 року до Головного управління надійшли заява ОСОБА_3 від 18.07.2018 року щодо проведення перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо здійснення діяльності без неналежного оформлення трудових відносин із працівниками та не виплати заробітної плати, з 08.08.2018 року по 09.08.2018 року на підставі наказу від 01.08.2018 року № 617-1 направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.08.2018 року № 259 та за інформацією, викладеною в заяві ОСОБА_3 від 18.07.2018 року спеціалістами Головного управління здійснено спробу проведення інспекційного відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; місце здійснення діяльності: АДРЕСА_3, територія ПАТ «Дніпрометиз», з питань оформлення трудових відносин (копії наказу, направлення та акту надаються), за результатами якого був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.08.2018 року№ ДН1115/251/НП. За результатами спроби здійснення інспекційного відвідування встановлено що ФОП фактично відсутній за місцем здійснення господарської діяльності та за місце» реєстрації зазначеним у ЄДР. Перевіряючі особи, виходячи за двома адресами можливого знаходження позивача, його там не виявили. ФОП ОСОБА_1 відсутній за адресою ( АДРЕСА_1 ), зазначеною цим підприємцем в ЄДР, як адреса його місцезнаходження, та ФОП ОСОБА_1 відсутній також за фактичним місцем ведення своєї діяльності чи місцем розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю, де здійснюється управління і облік. Встановлено, що юридичні та фізичні особи- підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення порушень, а саме недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.

У своїх доводах заявник апеляційної скарги вказував, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки службових і адміністративних приміщень юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб. Згідно з абзацом першим частини десятої статті 4 Закону України № 877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначено, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Заявник апеляційної скарги цитує нормами частини четвертої статті 35 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108, де передбачено, що не допускається приховування від органів, що здійснюють контроль за додержанням законодавства про оплату праці будь-якої інформації з питань оплати праці. При цьому, зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу. Передбачено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Загальні правила застосування відповідальності до суб`єкта господарювання встановлені частиною 1 статті 265 КЗпП України, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

У день проведення інспекційного відвідування наказом №06/08-18 від 06.08.2018 року ФОП ОСОБА_1 оголосив вихідним днем, відповідачем не надано жодних доказів факту відмови, чи не допуску, чи протидії посадовим особам відповідача, під час спроби проведення інспекційного відвідування з боку позивача чи уповноваженої ним особи, оскільки позивач та його працівники не були присутні під час проведення вказаних дій.

Матеріалами справи встановлено, що 18.07.2018 року до Головного управління надійшла заява № Б-944 від ОСОБА_3 щодо проведення перевірки Фізично: особи-підприємця ОСОБА_1 щодо здійснення діяльності без неналежного оформлення трудових відносин із працівниками та не виплати заробітної плати.

Наказом від 01.08.2018 року № 617-1 призначено проведення інспекційного відвідування щодо перевірки інформації, викладеної в заяві ОСОБА_3 від 18.07.2018 року.

Встановлено, що у період з 08.08.2018 року по 09.08.2018 року на підставі наказу від 01.08.2018 року №617-1, направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.08.2018 року № 259 співробітниками Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, здійснено спробу проведення інспекційного відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; місце здійснення діяльності: АДРЕСА_3 , територія ПрАТ «Дніпрометиз», з питань оформлення трудових відносин. За результатами спроби інспекційного відвідування був складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 09.08.2018 року № ДНІ 115/251/НП.

На підставі акту від 09.08.2018 року №ДН1115/251/НП Головним управлінням винесено постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 від 28.08.2018 року №ДН1115/251/НП/СПТД-ФС/521 у розмірі 372300,00 грн.

Винесенню постанови про накладення штрафу перебувало рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу ДН1115/251/НП/СПТД від 17.08.2018 року.

Накладаючи штраф на позивача, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 свідомо уникнув інспекційного відвідування, був відсутній за двома адресами, за адресою офіційного знаходження та реєстрації ФОП та за адресою фактичного здійснення діяльності.

ФОП ОСОБА_1 вказує, що не був повідмолений про інспенційне відвідування, незнав про можливий візит перевіряючи осіб.

Встановлено, що у зв`язку із відсутністю водопостачання у місті Дінпро, позивачем був виданий наказ №06/08-18 від 06.08.2018 року про оголошення вихідними днями 08, 09 та 10 серпня 2018 року. Позивач не перебував на території м.Дніпро, а знаходився у Закарпатській області, а саме у ТОВ «Сузір`я».

Отже, у день виходу (08.08.2018 року) спеціалістів Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за адресою офіційного знаходження позивача: АДРЕСА_1 ; та за місцем здійснення діяльності: АДРЕСА_3 , територія ПрАТ « Дніпрометиз», ні позивача ні його працівників на місцях не знаходилось, що пояснюється вихідним днем.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за №386/2011 Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому порядку територіальні органи.

Частиною 1 ст. 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 5, 6, 8 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за № 295, рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник. Під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Варто вказати, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області не повідомляло позивача про інспекційне відвідування.

Згідно п. 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за № 295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

У контексті вищевикладеного пункту Порядку варто вказати, що відповідальність за не допуск до інспекційного відвідування може бути встановлена у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці. Натомість, відповідачем не зафіксовано яким чином ФОП ОСОБА_1 створив перешкоди у інспекційному відвідуванні, чи то виносячи наказ про оголошення вихідного дня, чи то перебуваючи у справах за межами міста Дніпро.

Відповідно до п. 27 вищевказаного Порядку - у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У даному випадку, до позивача застосовано відповідальність на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування а не як передбачено, на підставі акту інспектування.

Відповідач вказує, що нормами частини четвертої статті 35 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108 передбачено, що не допускається приховування від органів, що здійснюють контроль за додержанням законодавства про оплату праці будь-якої інформації з питань оплати праці. При цьому, зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами. Дійсно, така законодавча норма передбачає обов`язковість одержання державними органами інформації про оплату праці, обов`язковість відвідування місць здійснення господарської діяльності.

Спеціалісти Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області здійснювали інспекційний вихід на дві адреси, за якими ФОП ОСОБА_1 може здійснювати господарську діяльність.

Варто вказати, що спеціалісти Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області не виконали спроб реалізувати норму частини четвертої статті 35 Закону України «Про оплату праці», не надсилали позивачу запитів для отримання інформації, не здійснювали спроб виходу з інспекційним відвідуванням у інші дні, шляхом відкладення інспекційного відвідування, не вчиняли спроб встановити зв`язок з ОСОБА_1 чи його найманими працівниками.

У своїй постанові про накладення штрафу, що оскаржується, вказано «в ході інспекційного відвідування встановлено свідоме створення перешкод у проведенні інспекторами праці інспекційного відвідування ФОП шляхом відсутності об`єкта відвідування або уповноваженими ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою проведення відвідування та відсутністю за місцем здійснення діяльності)». Однак не вказано на підставі чого здійснено висновок про «свідоме створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування».

Варто вказати, що згідно з пунктів 1, 2 Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Порядок визначає накладення штрафів за порушення ч. 2 ст. 265 КЗпП України та передбачає, що штраф накладається на підставі рішення суду, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю або на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Тобто профільний Порядок не передбачає накладення штрафу на підставі

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

При винесенні постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1115/251/НП/СПТД-ФС/521 від 28.08.2018 року, відповідачем не враховано вищенаведені обставини, не враховано, що не допуск інспекторів праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до інспекційного відвідування стався через непереборні обставини, інспектори прийшли з інспекційним відвідуванням у вихідний день та не повідомляючи про початок інспекційного відвідування та дату його проведення ФОП ОСОБА_1 . Більше того, позивач по справі не створював фізичних або правових підстав для перешкоджання інспекційного відвідування, не доведено перешкоджанню інспекційного відвідування у майбутньому.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат суб`єкту владних повноважень та не передбачено повернення судових витрат здійснених стороною у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року у справі № 0440/7277/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов