Справа № 240/7170/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/7170/19

категорія 102070000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у виді книжечки та зобов`язання видати їй паспорт громадянина України у виді книжечки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у зв`язку із втратою паспорта зверталася до Коростенського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області з письмовою заявою про оформлення та видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Проте Відповідач листом від 02.04.2019 відмовив в оформленні та видачі такого, відмову обґрунтував посиланням на запровадження на території нашої держави, у межах виконання Угоди про асоціацію з ЄС, внутрішніх паспортів нового зразка, а саме ID-картки, а також на постанову Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», відповідно до якої прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється. Крім того, повідомив про необхідність подачі заяви встановлено зразка та інших документів (персональних даних).

Позивач відповідно до положень ст.32 Конституції України відмовляється надавати згоду на обробку її персональних даних, а тому вважає таку відмову Відповідача протиправною.

Ухвалою від 13.05.2019 вказану позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання повторно не прибула, направляла суду клопотання про відкладення розгляду справи та про розгляд справи без її участі, заяву про долучення до справи доказів, в тому числі двох її фотографій, та заперечення на відзив.

Представник Відповідача, Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, в судовому засідання проти позову заперечила і пояснила, що дійсно 30.03.2019року Позивач зверталася із заявою з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки замість втраченого. До заяви не були долучені жодні інші документи, передбачені Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 302. По цій причині таке звернення Позивача розглядалося відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" і за її результатами Позивачу надані письмові роз`яснення листом від 02.04.2019року.

Відповідно до вимог ст.ст.205, 210 КАС України, враховуючи відсутність в судовому засіданні Позивача та в потребі допиту свідків, експертів, наявність клопотання представника Відповідача, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку оформлення, в тому числі замість втраченого або викраденого, паспорта громадянина України регулюються правовими нормами Закону України від 20.11.2012 №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон України №5492-VI) та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015року N302 (надалі - Порядок N302) , що були чинні на день виникнення таких відносин.

Частиною 1 статті 21 Закону України №5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, що також кореспондується з нормами Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992 (далі - Положення).

Відповідно до норм ч.2 ст.21 Закону України №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.5 ст.21 Закону України №5492-VI передбачено, що оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими п.4 ч.1 ст.2 цього Закону.

Безспірно, пунктом 3 Положення визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі, обміну паспорта і користування ним регулюється розділом ІІ Положення.

Так, зокрема, п.13 Положення передбачено, що для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35 х 45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Одночасно суд зазначає, що станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком №302.

Згідно п.п.1 п.7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто. Пунктом 35 Порядку №302 визначений перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.

Відповідно до п.37 Порядку №302 працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24 - 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Відповідно до вимог п.14 Положення та п.9 Порядку №302 за видачу паспорта справляється державне мито. Як зазначено в п.35 Порядку №302, окрім іншого подаються документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Таким чином, провівши правовий аналіз спірних правовідносин суд дійшов висновку, що передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є звернення особи до уповноваженого органу у встановленому порядку з відповідною заявою встановленого зразка, з долученням визначеного переліку документів.

Разом з тим, як встановлено судом, Позивач подала заяву довільної форми, а не заяву-анкету, передбачену Порядком №302, до якої не були додані відповідні передбачені Положенням та Порядком №302 документи.

За результатами розгляду такого звернення Відповідач листом від 02.04.2019року повідомив Позивача про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" з 01.11.2016 запроваджено оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі картки.

Тобто, розгляд такого звернення Відповідачем проводився у порядку та строки, що встановлені Законом України "Про звернення громадян" із роз`ясненням визначеного у Порядку №302 та Положенні алгоритму дій, необхідних для отримання паспорта громадянина України, зокрема звернуто увагу заявника на необхідність особистого звернення із заявою-анкетою встановленого зразка з долученням необхідних документів.

На підставі викладеного суд оскаржуваний лист Відповідача від 02.04.2019 року розцінює не як відмову Відповідача в оформленні та видачі Позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки було відсутнє звернення Позивача до територіального підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою про надання адміністративної послуги та необхідними документами як обов`язкової умови для видачі такого паспорта.

Суд визнає право Позивача на отримання замість втраченого (викраденого) паспорта громадянина України у формі книжечки.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 р. (справа N 806/3265/17(Пз/9901/2/18).

Разом з тим, з огляду на вищенаведене суд не вбачає протиправності у діях Відповідача відмови в оформленні та видачі паспорта у формі книжки, оскільки Позивачем не було дотримано встановленої законодавством процедури. Суд зауважує, що уповноважений орган був позбавлений можливості видати паспорт особі за відсутності його заяви-анкети та визначеного переліку документів.

Одночасно суд вважає безпідставними обґрунтування Позивачем своїх доводів щодо відмови надавати згоду на обробку її персональних даних та їх відображення в заяві-анкеті вимогами статті 32 Конституції України.

Позивач не врахувала, що за змістом частини другої статті 32 Конституції України допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди у випадках, визначених законом, і в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Про це прямо зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 р. (N 2-рп/2012).

Суд враховує, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки.

Чинним законодавством повноваження щодо видачі паспорта громадянина України надано уповноваженим органам, визначеним у ст.2 Закону України №5492-VI. Вирішення цього питання належить до виключної компетенції такого органу та приймається за результатами розгляду поданих заявником документів.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності перевищує компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

На підставі викладеного суд вважає, що оскільки право Позивача на оформлення та видачу паспорта Відповідачем на даний час не порушене, позовні вимоги щодо зобов`язання оформити та видати такий паспорт є передчасними та задоволенню не підлягають.

Виходячи з заявлених позовних вимог та системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що Коростенський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Житомирській області діяв у спосіб, що визначений законодавством України та у межах своїх повноважень, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Підстави, передбаченні ст.ст.139-143, для відшкодування Позивачу судового збору, зважаючи на відмову в задоволенні позову, відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 25 червня 2019 року.

Суддя М.Ф. Нагірняк