Справа № 200/2865/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 р. Справа№200/2865/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченко А.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

позивач - не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 1,66744;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 1,91;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, виплатити заборгованість по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої пенсії;

- судові витрати в сумі 768,40 гривень сплачених у вигляді судового збору стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України м Маріуполя при призначенні їй пенсії був узятий індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 1,66744. При цьому, вважає, що управління Пенсійного фонду незаконно використовувало для розрахунку пенсії даний індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку, так як найбільш вигідним для розрахунку коефіцієнта були на момент призначення пенсії, індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 1,91. Даний коефіцієнт розрахований з заробітних плат за період часу з 1.01.2003 року по 31.12.2007 рік, закріплених в довідці про заробітну плату, яку мав пенсійний фонд на момент розрахунку її пенсії, у зв`язку з чим, відповідач зменшив розмір пенсії який підлягає до виплати на 388,06 гривень.

Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року відкрито провадження у справі № 200/2865/19-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано клопотання про проведення судового засідання у порядку загального позовного провадження та надано належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 травня 2019 року.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначив, що з 12.01.2018 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (за Списком № 1) відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж враховано по 30.11.2017 року та складає 38 роки 0 місяців 10 днів. Коефіцієнт стажу склав: 0,38 (38рок. * 12) як передбачено ст. 25 ЗУ № 1058. Заробітна плата для обчислення пенсії врахована за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000р. по 30.11.2017р. та становить 6260 грн. 91 коп. (3764,40 гри. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії * 1,666319 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації. Доплата за понаднормативний стаж розраховується згідно абз. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ № 1058, де передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Так, розмір пенсії ОСОБА_1 з 12.01.2018 року складає 2 495,31 грн., де: розмір пенсії за віком відповідно до ст. 27 ЗУ № 1058 (заробітна плата * коефіцієнт стажу - 6260,91*0,38000 )-2 379 грн. 15 коп.; доплата за понаднормативний стаж (8 років (1452*8%)) - 116 грн. 16 коп. З 31.05.2018 року ОСОБА_1 було подано документи для перерахунку пенсії по стажу відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗУ № 1058. Після перерахунку пенсії страховий стаж склав 42 роки 06 місяців 07 днів. Коефіцієнт стажу склав: 0,42500 (42 р. * 12)+6)/ (12міс. * 100%) - відповідно до ст. 25 ЗУ № 1058. Заробітна плата для обчислення пенсії врахована за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2017року, становить 6276 грн. 91 коп. (3764,40 грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії * 1,66744 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації). З 01.06.2018р. розмір пенсії ОСОБА_1 після перерахунку склав 2 841 грн. 93 коп., де: розмір пенсії за віком відповідно до ст. 27 ЗУ № 1058 (заробітна плата * коефіцієнт стажу - 6276,91 *0,42500 ) - 2667 грн. 69 коп.; доплата за понаднормативний стаж (12 років (1452*12%)) - 174 грн. 24 коп.

На підставі зазначеного, просив позивачу відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12 червня 2019 року.

У судове засідання, призначене на 12 червня 2019 року повноважні представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (РНОКПП 421718611) орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач з 12.01.2018 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену за списком №1 відповідно до статті 114 п. «а» за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відповідно до протоколу про призначення пенсії ОСОБА_1 призначено пенсію з 12.01.2018 року в розмірі 2495,31 грн.: коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,38000, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (456/100 * 12)*1) - 0,38000, розмір пенсії за віком (ст. 27) - 2379,15 грн., доплата за понаднормований стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2)(за 8 років) - 116,16 грн.

Згідно розрахунку заробітної плати (довідки) вбачається, що заробіток для обчислення пенсії врахований за період з 01.07.2000 року по 30.11.2017 року.

Листом відповідача від 30.11.2018 року № 9351 на запит позивача повідомлено, що страховий стаж враховано по 30.11.2017 р., складає: 38 років 0 місяців 10 днів. Коефіцієнт стажу склав: 0,38 (38 рок.*12) / (12 міс. * 100%) згідно статті 25 Закону. Заробітна плата для обчислення пенсії врахована за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000р. по 30.11.2017р., становить 6260,91 грн. (3764,40грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії * 1,66319 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації). Розмір пенсійної виплати з 12.01.2018 р. складає 2495,31грн., з них 2379,15 грн. - розмір пенсії за віком згідно ст. 27 Закону: ( 6260,91 грн.* 0,38000 (заробітна плата * коефіцієнт стажу); 116,16 грн. - доплата за понаднормативний стаж 8 роки (1452 грн.*5%).

З 31.05.2018 р. ОСОБА_1 було подано документи для перерахунку пенсії по стажу відповідно до ст.42 ч.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж після перерахунку складає: 42 роки 06 місяців 07 днів. Коефіцієнт стажу склав; 0,42500 (42 рок.*12)+6) / (12 міс. * 100%) згідно статті 25 Закону.

Заробітна плата для обчислення пенсії врахована за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000р. по 30.11.2017р., становить 6276,91 грн. (3764,40грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню за призначенням пенсії * 1,66744 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації). Розмір пенсії після перерахунку з 01.06.2018р. складає 2841,93 грн. 2667,69 грн. - розмір пенсії за віком згідно ст. 27 Закону: (6276,91* 0,42500 (заробітна плата * коефіцієнт стажу); 174,24 грн. - доплата за понаднормативний стаж 12 роки (1452 грн. *12%).

Не погодившись з такою відповіддю пенсійного органу, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли внаслідок неправомірного, на думку позивача, застосування відповідачем при призначенні пенсії позивачу індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 1,66744 замість необхідного 1,91.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (чинного на момент призначення пенсії) розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За змістом зазначених норм Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону № 1058:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць

(Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, у наведеній формулі обчислення заробітної плати

Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Суд зазначає, що коефіцієнт заробітної плати є співвідношенням між заробітною платою, яку особа фактично отримує в певний місяць, з якої сплачено страхові внески, до середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за цей місяць, і безпосередньо залежить від величини отримуваної особою, в даному випадку заробітної плати позивача. Зазначений коефіцієнт визначається щомісячно.

Суд зазначає, що обчислені щомісячні коефіцієнти заробітку підсумовуються та шляхом ділення одержаної суми на кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати, визначається середній коефіцієнт заробітної плати особи (Ск : К).

Разом із тим, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати коефіцієнт заробітної плати для призначення/перерахунку пенсії, це є повноваженнями органу Пенсійного фонду України.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З аналізу положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, однак за бажанням пенсіонера також може враховуватися заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, законодавець не визначає альтернативи у виборі заробітної плати для обрахунку пенсії, а саме або врахування заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, або врахування заробітної плати (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу після 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Суд вказує на те, що законодавець чітко визначив обов`язкове врахування Пенсійним фондом України при обчисленні пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Таким чином, відповідачем для обчислення пенсії була врахована заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 30.11.2017 року.

Крім цього, суд зазначає, що згідно приписів законодавства України, що регулює пенсійне забезпечення призначення пенсії з використанням заробітної плати лише за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року законодавством не передбачено, оскільки відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, що спростовує розрахунки позивача, які наведені в обґрунтування позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, вищезазначене рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яке відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

У відповідності до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позовних вимог судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 12 червня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 червня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова