Справа № 160/7830/18
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Справа № 160/7830/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватної агрофірми Січ до Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування встановлених постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.04.2018 року, ВП № 55146634, обмежень права користування, -
20.03.2019 року на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Приватної агрофірми Січ до Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою від 25.03.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ч. 6 ст. 12, ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 КАС України. Також, сторонам був встановлений строк для подання до суду відзиву на позову, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, відповідно.
Відповідач правом на подання письмового відзиву на позов не скористався; ухвала про відкриття провадження у справі від 25.03.2019 року отримана представником відповідача 08.04.2019 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Пунктом 2 резолютивної частини постанови зазначено: на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування майном: розпоряджатись, користуватись, засіювати, збирати врожай без погодження з державним виконавцем.
Вказана земельна ділянка була передана в користування Приватній агрофірмі Січ на підставі договору оренди землі від 13.10.2015 року.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, Закон України Про виконавче провадження - спеціальний Закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).
Статтею 10 Закону України Про виконавче провадження передбачений перелік заходів примусового виконання рішень, які може застосовувати державний виконавець.
Так, заходами примусового виконання рішень, є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Частиною першої статті 56 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно частини другої вказаної статті арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до частини 5 вищевказаної статті Закону про проведення опису майна (коштів) боржника, виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Отже, для забезпечення виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2017 року у справі № 192/129/17 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» за кредитним договором №1038/15 від 20 травня 2015 року заборгованість за кредитом станом на 15 січня 2017 року в розмірі 8786 (вісім тисяч сімсот вісімдесят шість грн. 97 коп.) та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 17805 (сімнадцять тисяч вісімсот пять грн. 32 коп.), а всього 26592 (двадцять шість тисяч пятьсот девяносто дві грн. 29 коп.), та стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» 1600 (одна тисяча шістсот грн.) витрат по сплаті судового збору, державним виконавцем 19.04.2018 року проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 Анатолія Васильовича: земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 :01 НОМЕР_3 008 НОМЕР_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,134 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, Письмечівська сільська рада.

Судом встановлено та позивачем підтверджено, що вказане майно - земельна ділянка кадастровий номер :01:008 НОМЕР_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,134 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, Письмечівська сільська рада належить саме ОСОБА_2 , який є боржником у виконавчому провадженні № 55146634.

Разом з тим, суд зауважує, що навіть за умови передання у користування означеної земельної ділянки у користування (оренду) Приватній агрофірмі Січ та набуття останньою права володіння таким майном, означена земельна ділянка із володіння (власності) ОСОБА_2 не вибуває, а Приватна агрофірма Січ не набуває право власності на неї.

Судом встановлено, що спірна постанова від 19.04.2018 року про опис та арешт майна (коштів) боржника не винесена саме у відношенні Приватної агрофірми Січ, а встановлює заборону для боржника - ОСОБА_2 - права користування майном: розпоряджатись, користуватись, засіювати, збирати врожай без погодження з державним виконавцем.

Матеріали справи не містять доказів виконання боржниками вимог виконавчого документу виконавчого листа № 192/129/17 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» за кредитним договором №1038/15 від 20 травня 2015 року заборгованість за кредитом станом на 15 січня 2017 року в розмірі 8786 (вісім тисяч сімсот вісімдесят шість грн. 97 коп.) та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 17805 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ять грн. 32 коп.), а всього 26592 (двадцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто дві грн. 29 коп.), та стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» 1600 (одна тисяча шістсот грн.) витрат по сплаті судового збору.

Отже, зважаючи на вказані норми Закону України Про виконавче провадження, Солонянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, правомірно вжито заходи примусового виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2017 року у справі № 192/129/17 шляхом заборони боржнику - ОСОБА_2 - розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, із встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем, а саме: за погодженням з державним виконавцем.

На підставі викладеного, оскільки, постанова від 19.04.2018 року про опис та арешт майна (коштів) боржника винесена у відношенні боржника ОСОБА_2 та на виконання ст. 56 Закону України Про виконавче провадження, з метою реального виконання вимог виконавчого документу виконавчого листа № 192/129/17, суд приходить до висновку, що спірна постанова та дії з її винесення вчинені Солонянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішенню, яке відповідно до цього Закону підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим, позовні вимоги Приватної агрофірми Січ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку про правомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних рішень. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позову Приватної агрофірми Січ, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватної агрофірми Січ до Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування встановлених постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.04.2018 року, ВП № 55146634, обмежень права користування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 травня 2019 року.

Суддя І.О. Лозицька