Справа № 420/1536/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1536/19

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 30 травня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 09 серпня 2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки жодних дій з примусового виконання не вчинялось та не було здійснено фактичного виконання рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не досліджено належним чином усі обставини справи, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що державним виконавцем, у межах наданих йому повноважень, правомірно прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки боржником не виконано вимоги виконавчого документу у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 грудня 2012 року на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2012 року по справі № 2-4056/11 видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» заборгованість за кредитним договором № КФ 40015-08 від 15 вересня 2008 року у загальному розмірі 138168,27 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1523286,90 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 90 коп.); стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» судові витрати, а саме по сплаті держмита в розмірі 1700 гривень та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а всього 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень.

07 березня 2014 року на підставі заяви про примусове виконання та виконавчого листа № 2-4056/11 виданого 13 грудня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси, Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.

14 січня 2016 року Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про зміну найменування сторони виконавчого провадження, зазначивши стягувача замість Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» - Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк».

08 серпня 2018 року від Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про повернення виконавчого листа № 2-4056/11 виданого 13 грудня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

09 серпня 2018 року заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем складено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

09 серпня 2018 року заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем складено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 152328,69 грн.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були відсутні підстави для складання постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки сума боргу зазначена у виконавчому листі фактично не стягнута.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції чинній на час винесення спірних рішень) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Пунктами 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми колегія суддів дійшла висновку, що ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зокрема, п.1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах №816/823/17 від 22.02.2018 року та №808/3791/16 від 30.05.2018 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження, встановлення строку для добровільного виконання рішення тощо, є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору.

Тобто, виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент відкриття виконавчого провадження позивачем у добровільному порядку рішення не було виконано, а відтак державним виконавцем вчинялись ряд дій для примусового його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 09 серпня 2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481 прийнято саме на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII у зв`язку з надходженням заяви Публічного акціонерного товариства«Таскомбанк».

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до п.1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим настають наслідники які передбаченні ч. 3 ст.40 Закону №1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, в даному випадку, у відповідача були правові підстави прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - помилковим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення даної справи по суті, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.