Справа № 340/943/19
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/943/19

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить визнати неправомірною та скасувати податкову вимогу від 21 лютого 2019 року № 6248-53 про сплату боргу за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 77952,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 березня 2019 року від Головного управління ДФС у Кіровоградській області надійшла податкова вимога від 21 лютого 2019 року № 6248-53 про те, що станом на 2 лютого 2019 року сума податкового боргу за платежем орендна плата з фізичних осіб становить 77952,46 грн.

Позивач дану податкову вимогу вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду (а.с.1-2).

03 травня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та відкладено розгляд справи (а.с.50-51).

Ухвалою суду від 17 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.60).

25.04.2019 (вх.№ 7085) на адресу суду від Головного управління ДФС в Кіровоградській області надійшло заперечення на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваної податкової вимоги обумовлено порушенням податкового законодавства, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, причина неявки суду невідома.

Згідно вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищевикладене, судом розгляд справи продовжено у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 14.1.136. п. 14.1. си. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно пунктів 288.1., 288.2.-288.4. ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 285.1. ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти та нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Статтею 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з п.287.5. ст.287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п.75.1.1. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п.76.1 ст. 76 Податкового кодексу України - камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком, Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 76.2 статті 76 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 06 грудня 2018 року відповідачем було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету земельного податку з фізичних осіб, за результатами якої складено Акт № 005215/11-28-53-06/ (а.с.36). Даною перевіркою встановлено, що в порушення п. 126.1 ст. 126 ПКУ гр. ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання по земельному податку.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору оренди землі від 30.12.2016 позивач є орендарем земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування об`єкту незавершеного будівництва пункту технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,4053 га (а.с.40-41). Термін дії договору становить 49 років (п.8 договору).

Судом встановлено, що Олександрійським управлінням ГУ ДФС у Кіровоградській області було проведено нарахування орендної плати за землю за 2017 - 2018 роки громадянці ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва.

Нарахування орендної плати ОСОБА_1 проведено на підставі листа Управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради від 12.11.2018 року № 951/06 та наданих до нього витягу з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.01.2017 року та договору оренди від 30.12.2016 року, укладеного між Олександрійською міською радою та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.01.2017 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки) 03, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , площа 0,4053 га., номер запису про інше речове право 18498192. Зареєстровано в Державному реєстрі 06.01.2017 року.

Згідно Договору оренди земельної ділянки б/н від 30.12.2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом: на 2016 рік становить 2 451 335,46 грн.; станом на 01.01.2017 року (з урахуванням коефіцієнту індексації за 2016 рік 1,06) становить 2 598 415,59 грн. (2 451 335,46 х 1,06), коефіцієнт індексації за 2017 рік становить 1,0.

Як було зазначено вище, Договором оренди земельної ділянки визначена орендна плата за земельну ділянку площею 0,4053 га. в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, громадянці ОСОБА_1 нараховано оренду плату: за 2017 рік (за період з 06.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 76 884,62 грн. (податкове повідомлення - рішення від 07.12.2018 року № 103002-1-5306-1126); за 2018 рік в сумі 77 952,46 грн. (податкове повідомлення - рішення від 07.12.2018 року № -1126).

Судом встановлено, що до заключення договорів оренди ОСОБА_1 за земельну ділянку площею 0,086 га. під будівлею, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нараховувався земельний податок, а саме: а 2016 рік -5 423,49 грн., на підставі нарахованого податку контролюючим органом виносилося податкове повідомлення - рішення від 30.06.2016 року № 2380-1701 - термін сплати 29.08.2016 року, сплачено платником було 23.04.2018 року -12 256,68 грн.; за 2017 рік - 5 748,90 грн., на підставі нарахованого податку контролюючим органом виносилося податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № 1828136-13 - термін сплати 29.08.2017 року; за 2018 рік - 5 748,90 грн. на підставі нарахованого податку контролюючим органом виносилося податкове повідомлення - рішення від 27.06.2018 року № 2 - термін сплати 26.08.2018 року.

Після заключення Договору оренди на земельну ділянку, який надійшов від Управління приватизації, оренди майна за землі Олександрійської міської ради 12.11.2018 року було проведено перерахунок земельного податку з фізичних осіб, за 2017 - 2018 роки та зменшено земельний податок по податковому повідомленню - рішенню від 30.06.2017 року № 1828136-13 на суму 5 670,15 грн. (за період з 06.01.2017 року по 31.12.2017 року) та по податковому повідомленню - рішенню від 27.06,2018 року № 2-1126 на суму 5 748,90 грн. за 2018 рік.

Згідно пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Зміст вищенаведених норм Податкового кодексу України спростовує доводи позивача щодо незаконності проведення відповідачем відповідної камеральної перевірки, оскільки статтею 75 Податкового кодексу України передбачено, що предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, тобто відповідач 1 на підставі ІС "Податковий блок" та облікової картки позивача з орендної плати, що сплачується фізичними особами проведено камеральну перевірку та встановлено порушення строку сплати узгоджених зобов`язань.

Згідно ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

За визначенням, наданим у підпункті 14.1.157 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Згідно із п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Судом встановлено, що відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу було нараховано орендну плату згідно договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області було сформовано вищезазначені податкові повідомлення-рішення та оскаржувану податкову вимогу від 21 лютого 2019 року № 6248-53 про сплату боргу за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 77952,46 грн.

Крім того суд зазначає, що твердження позивача, що відповідачем неправомірно було нараховано орендну плату, оскільки право власності на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 14 г перейшло до іншої особи, судом не приймається до уваги. оскільки, позивачем до суду не надано жодних доказів, що підтверджували даний факт, також не надано доказів розірвання договору оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідачами надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржувана податкова вимога прийнята в межах повноважень податкових органів та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно.

В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула