Справа № 400/1017/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

21 червня 2019 р. Справа № 400/1017/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., за участю секретаря судового Ткач Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про залишення без рогляду адміністративної справи

за позовом:ОСОБА_1 , пр-т Героїв Сталінграду АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001
третя особа:Центральний відділ поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 8, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними дій, бездіяльність та стягнення коштів в сумі 12314,38 грн.,

За участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Білецька О.В.,

представника третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо часткового позбавлення поліцейського ОСОБА_1 премії в липні 2018 року, серпні 2018 року, вересні 2018 року, жовтні 2018 року, листопаді 2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними дією та бездіяльністю в розмірі 12314,38 грн.

Ухвалою від 09.04.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 22.05.2019 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Центральний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

04.06.2019 року від відповідача надійшло клопотання про застосування наслідків пропущення строків звернення до суду та залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування якого зазначив, що позивач мав всі підстави для звернення до суду з даним позовом ще 30 липня, 30 серпня, 30 вересня 30 листопада 2018 року. Проте, звернуся лише у квітня 2019 року, порушивши встановлені КАС строки.

Позивач проти клопотання відповідача заперечував. Пояснив, що отримуючи зменшену заробітну плату в липні, вересні, жовтні та листопаді 2018 року, позивач неодноразово звертався до бухгалтерії та керівництва з відповідним запитом. Потім звернувся до адвоката та про порушення свого права вважає що дізнався після отримання відповіді на адвокатський запит від 25.03.2019 року.

Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі матеріали та докази, суд встановив наступне:Як зазначає позивач у своєму позові, в липні 2018 року, серпні 2018 року, вересні 2018 року, жовтні 2018 року та листопаді 2018 року керівництво Головного управління Національної поліції в Миколаївській області частково позбавило його пермії на загальну суму 12314,00 грн.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, виплата премії проводиться щомісячно в останній день місяці за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Отже, починаючи з липня 2018 року, отримуючи щомісяця грошове забезпечення у меншому розмірі, позивач знав про порушення своїх прав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04.12.1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини").

Практика ЄСПЛ щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Аналізуючи таку практику у контексті гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, можна зробити висновок, що причини порушення прав людини частіше за все полягають у недосконалому законодавстві або в його практичному застосуванні державними органами та судовими інстанціями.

ЄСПЛ у рішенні від 06.09.2005 року у справі "Салов проти України" зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову "передбачений законом", є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

З адміністративним позовом по даній справі ОСОБА_1 звернувся 05.04.2019 року, хоча ще наприкінці липня, вересня, жовтня та листопада 2018 року позивач знав про факт заниження розміру його премії.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Початок перебігу строку звернення до суду в адміністративному судочинстві розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення. Отже, законодавець встановив, що в разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, починаючи з серпня 2018 року позивач мав всі підстави для звернення до суду з даним адміністративним позовом, проте, звернувся лише 05.04.2019 року.

Таким чином, позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з позовом щодо проходження публічної служби.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду (п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України).

Враховуючи викладене, суд задовольняє клопотання відповідача та залишає позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 180, 240, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити.

2. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ), за участю третьої особи - Центральний відділ поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 8, м. Миколаїв, 54001), про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо часткового позбавлення поліцейського ОСОБА_1 премії в липні 2018 року, серпні 2018 року, вересні 2018 року, жовтні 2018 року, листопаді 2018 року; стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними дією та бездіяльністю в розмірі 12314,38 грн. - залишити без розгляду.

3. Ухвалу направити сторонам у справі.

Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Малих