Справа № 826/925/15
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/925/15 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2019 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, Заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В., Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач 1), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (далі - відповідач 2), заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А.В. (далі - відповідач 3), Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач 4), Апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач 5), Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач 6) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами в частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14 щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та скасувати зазначений висновок, про що винести відповідне рішення;

- визнати протиправними дії відповідача заступника Директора містобудування та архітектури Вавриша А. В. щодо підписання висновку від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14;

- зобов`язати державного адміністратора дозвільного центру апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зареєструвати заяву позивача на одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки у приватну власність площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою для передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки ( № 15 ) площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент містобудування та архітектури у визначеному чинним законодавством порядку і строки надати відповідний позитивний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень стосовно передачі ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Київську міську раду вчинити дії щодо прийняття рішення про погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,10 га громадянці ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 відповідно до вимог статті 112 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради;

- винести окрему ухвалу в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, щодо посадових осіб виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) за фальсифікацію містобудівної документації та порушення конституційних прав громадян на реалізацію конституційного права на землю.

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що жодного рішення за заявою позивача про передачу земельної ділянки Київською міською радою досі не прийнято, посилаючись на триваючі порушення з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, за твердженнями позивача, на підставі його заяви від 14.07.2010 за вх. №С-1549 та доручення секретаря Київради Довгого О. від 14.07.2010 №29/233-С-15499, яким фактично надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою, ТОВ «Стафед» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки; натомість, висновок Департаменту містобудування та архітектури від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14 є недостовірним, оскільки цільовим призначенням земельної ділянки на АДРЕСА_1 є житлове, житлово-будівельне, гаражне і дачно-будівельне призначення, і не відповідає підставам для відмови, які встановлені ст. 118 Земельного кодексу України.

З урахуванням викладено, позивачем наголошено, що Департаментом землеустрою мали бути б вчинені дії щодо опрацювання, погодження проекту землеустрою, а Департаментом містобудування та архітектури - надання відповідного висновку щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень, а Київською міською радою винесення зазначеного питання на розгляд сесії та прийняття рішення відповідно до вимог законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Київську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована від 14.07.2010 за вх. №С-15499 у встановленому законом порядку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 звернулась до голови Київської міської ради із заявою від 14.07.2010 за вх. №С-15499 про передачу їй безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з наявною у матеріалах справи копією повідомлення заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 14.07.2010 № 9/233-С-15499 за підписом О. Довгого, адресованого ОСОБА_3 , заяву позивача направлено для розгляду та надання відповіді у встановленому порядку автору, копію Київраді, терміном до 16.08.2010.

Надалі, на замовлення позивача ТОВ «Стафед» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 .

Листом від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14 Департамент містобудування та архітектури за підписом заступника директора Вавриш А.В. , адресованого ТОВ «Стафе», повідомлено, що відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам чинного законодавства та містобудівній документації, а вказана територія належить до території спецпризначення.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ч.ч. 8 та 9 ст. 118 Земельного кодексу України, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, виходячи з положень Земельного кодексу України, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували подання позивачем клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , разом із графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та погодженням землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Щодо посилання позивача про надання разом із заявою всіх необхідних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів не приймає зазначені вище посилання, оскільки вони не підтверджуються документально.

Щодо посилання позивача на те, що дозвіл на підготовку проекту землеустрою надано на підставі доручення секретаря Київради Довгого О. від 14.07.2010 № 9/233-С-15499, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначені вище посилання не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги та звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лише повідомлення на бланку заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 14.07.2010 № 9/233-С-15499, яке: 1) підписане ОСОБА_4 .; 2) адресоване ОСОБА_3 для розгляду та надання відповіді на заяву ОСОБА_1 у встановленому порядку; 3) не містить вказівки про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки.

Отже, повідомлення на бланку заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 14.07.2010 № 9/233-С-15499 не є дорученням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельною ділянки та підписано іншою особою, а не секретарем Київської міської ради Довгим О.

Наведене вказує, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , виготовлений ТОВ «Стафед» на замовлення ОСОБА_1 розроблений фактично без надання Київською міською радою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У свою чергу, відсутність в матеріалах справи доказів подання позивачем клопотання про надання безоплатно у власність спірної земельної ділянки разом із необхідними документами та доказів отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, унеможливлює погодити такий проект землеустрою.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії виконавчого орану Київської міської ради щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність позивачу земельної ділянки, про зобов`язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою, про зобов`язання Департаменту містобудування та архітектури надати позитивний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень, про зобов`язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки, про зобов`язання Київської міської ради вчинити дії щодо прийняття рішення про погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки нормативно та документально не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14 щодо відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки та скасувати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, цей висновок та позовні вимоги про визнання протиправним дій Вавриша А.В. щодо підписання такого висновку не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки лист Департаменту містобудування та архітектури від 28.08.2014 №8409/0/12-1/27-14 є відповіддю на звернення ТОВ «Стафед», не є висновком та не має ознак відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою; крім того, вище встановлено відсутність підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв`язку із ненаданням позивачем документів, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім того, Департамент містобудування та архітектури у письмовому запереченні проти позову зазначив, що клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу Департаменту містобудування та архітектури не надходило. Доказів на підтвердження зворотного позивачем до суду не надано.

Щодо доводів позивача про належність спірної земельної ділянки до земель будівництва житлових будинків та посилання на розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Л-Медіка», колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів вважає зазначені вище посилання позивача необґрунтованими, оскільки, з огляду на ненадання позивачем необхідних документів із заявою про передачу земельної ділянки, вони не стосуються обставин справи.

Щодо вимог позивача про зобов`язання зареєструвати заяву ОСОБА_1 на одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки, що пред`явлені до дозвільного центру апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб`єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

Між тим позивачем не доведено, а судом не встановлено, яким чином дозвільним центром апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 із будь-якими заявами до останнього, у тому числі щодо одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки, або докази вчинення дозвільним центром апарату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) будь-яких дій, що стосуються одержання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Крім того, необґрунтованими є позовні вимоги про винесення окремої ухвали щодо посадових осіб виконавчого органу Київської міської ради за фальсифікацією містобудівної документації та порушення конституційних прав громадян.

Так, згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Між тим, позивачем не доведено, а судом не виявлено під час розгляду даної справи порушень закону з боку посадових осіб виконавчого органу Київської міської ради, у тому числі, пов`язаних із фальсифікацією містобудівної документації чи порушенням прав позивача.

Водночас, як встановлює ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведену процесуальну норму та відсутність в матеріалах справи доказів розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована від 14.07.2010 за вх. №С-15499, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції який з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору, дійшов до висновку про необхідність зобов`язання Київську міську раду розглянути таку заяву у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №826/505/15.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 19 червня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко