Справа № 826/3396/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3396/18 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІС» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «ЛІС» звернувся з позовом до суду першої інстанції, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № 2296-17 від 10.05.2017;

- стягнути на користь позивача судові витрати (зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2018 позов задоволено повністю:

- Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області № 2296-17 від 10.05.2017.

- Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області судовий збір у сумі 4583,31 грн на користь ТОВ «ЛІС».

19.09.2018 позивачем до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути на користь ТОВ «ЛІС» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32 500,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2018 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Позивач, не погодившись із зазначеним судовим рішенням подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу від 09.10.2018 та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути на користь ТОВ «ЛІС» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32 500,00 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 апеляційну скаргу ТОВ «ЛІС» залишено без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2018 - без змін.

19.03.2019 позивачем повторно подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу, що становить 32 500,00 грн, розмір, яких підтверджено доказами, поданими до постановлення рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.03.2019 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в силу вимог ст. 252 КАС України суд мав би за результатами розгляду заяви позивача винести додаткове рішення про розподіл судових витрат в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу, усунувши таким чином допущену прогалину у рішенні суду за результатами розгляду справи, яке не відповідає вимогам ст. 244 КАС України. Апелянт вважає, що додаткове судове рішення могло бути як про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу (повністю чи частково), так і про відмову у стягненні таких витрат. Однак, у будь-якому випадку таке рішення мало б бути прийнято судом.

12.06.2019 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, як було раніше зазначено, позивачем вперше подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення - 19.09.2018, в якій він просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення на користь ТОВ «ЛІС» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32 500,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2018, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Під час судового розгляду суди дійшли висновку про недоведеність фактичних витрат позивача при виконанні договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 02/2 від 14.02.2018 у зв`язку із відсутністю відповідних документальних підтверджень (в том числі актів виконаних робіт, платіжних документів та т.і.).

Ухвала окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2018 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрали законної сили.

Зокрема, відповідно до частини четвертої ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

19.03.2019 позивачем повторно подано аналогічного змісту заяву про ухвалення додаткового рішення із посиланням на ті ж самі документи, які на його думку підтверджують витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 32 500,00 грн.

Наведені мотивування у цій заяві, а також докази, які подавались до суду першої інстанції до постановлення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2018 вже були предметом розгляду, та за результатами їх розгляду постановлено відповідну ухвалу, яка набрала законної сили.

Оскільки позивачем повторно подано заяву про ухвалення додаткового рішення до суду, яка підтверджена тими ж доказами, що й первинна заява - аналогічного змісту, у задоволенні якої судами вже відмолено, у суду першої інстанції підстав для ухвалення додаткової постанови не було.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в позовній заяві позивач дійсно просив суд першої інстанції в тому числі стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги щодо судових витрат, зокрема щодо витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області судом першої інстанції вирішено, про що зазначено у мотивувальній частині рішення суду від 30.08.2018.

Зокрема, в мотивувальній частині суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з наведенням нормативної бази та підстав, з яких позивачу відмовлено у задоволенні цієї вимоги. А відтак питання про розподіл та відшкодування витрат на правову допомогу вже вирішене судом та підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

Позивач, дане рішення суду не оскаржував та з матеріалів справи вбачається, що воно набрало законної сили.

Апелянт вказує на допущення прогалини у рішенні суду та в силу вимог ст. 252 КАС України суд мав би за результатами розгляду заяви позивача винести додаткове рішення про розподіл судових витрат в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу, усунувши таким чином недолік рішення, вказавши саме у резолютивній частині про відмову у задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Однак, колегія суддів вважає, що у зв`язку з тим, що судом першої інстанції у рішення від 30.08.2018 вже вирішено питання про судові витрати, що вбачається з мотивувальної частині рішення, у суду першої інстанції підстав для ухвалення додаткової постанови не було, адже помилкове не зазначення в резолютивній частині про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, не свідчить про те, що дана вимога не була вирішена судом взагалі.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 254 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однак, судом вирішено питання про судові витрати, проте не зазначено про це в резолютивній частині. При цьому, мотивувальна та резолютивна частини рішення суду не протирічать одна одній.

У випадку, не згоди з рішенням суду першої інстанції від 30.08.2018 в цій частині, позивач наділений правом на його оскарження в судовому порядку.

Також, відповідно до ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІС» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14.06.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна
< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >