Справа № 755/18533/18
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Якименко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 8-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Бондаря Олексія Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

04.12.2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ № 738691 від 18.11.2018 року складену інспектором управління патрульної поліції роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Бондарь О.С.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2018 року інспектором Бондарь О.С. винесено постанову серії ЕАВ № 738691 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху у вигляді користування під час руху 18.11.2018 року транспортним засобом Мерседес Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_1 засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки 18.11.2018 року приблизно о 08 год. 43 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 по просп. Перемоги, 96 в м. Києві, та не користувався засобами зв`язку, тримаючи в руці.

Інспектором поліції не було надано доказів вчинення позивачем правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до ст. 276 КУпАП розгляд даної справи мав бути проведений за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, інспектор положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Бондарь О.С. не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Будь-якої підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення проведено не було, не було досліджено чи вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також інші обставини, які мають значення для правильно вирішення справи, чим порушено вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Роз`яснено відповідачу подати відзив, а третій особі заперечення на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Разом з тим, відповідач та третя особа наданим правом на подання відзиву та заперечень не скористались.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.268 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 738691 від 18 листопада 2018 року убачається, що 18 листопада 2018 року о 08 год. 43 хв. в м. Києві по просп. Перемоги, 96 ОСОБА_1 під час руху транспортним засобом Мерседес Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_1 користувався засобом зв`язку тримаючи у руці, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху - користування засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. (а.с. 9, 10).

Як убачається із поштового конверту, з позовом про скасування означеної постанови позивач звернувся 28 листопада 2018 року (а.с. 18).

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За таких обставин позивач звернувся до суду із позовом у строки, передбачені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ч. 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 цього закону визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами ст. 276 КУпАП.

А відтак, твердження позивача, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 738691 від 18 листопада 2018 року, щодо незаконного розгляду відповідачем справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не долучені показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

В той же час ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України, при розгляді справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду (справа Daktaras v. Lithuania, скарга №42095/98), зазначено, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Вищевказані принципи і положення Закону відповідачем при вчиненні дій і прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності забезпечені дотриманням не були.

За положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

А відтак, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. ст. 251, 283, 284 КУпАП, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано, хоча обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 . по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 738691 від 18 листопада 2018 року т а закрити провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5- 9, 77,78, 268-272, 286, 293 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 8-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Бондаря Олексія Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 738691 від 18 листопада 2018 року, винесену Інспектором управління патрульної поліції роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Бондарем Олексієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Астахова