Справа № 202/929/19
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/929/19
Провадження № 2-а/202/38/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із адміністративним позовом до відповідача Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якого просив скасувати постанову № 03/94 від 23 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. та ухвалою від 11 лютого 2019 року справа прийнята до розгляду, відкрито провадження, призначена до розгляду та витребувано від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради матеріали справи про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2018 року за протоколом №1739.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні рішення Дніпровської міської ради від 27 листопада 2013 року №44/43, ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн.

Винність ОСОБА_1 згідно з постановою №03/94 від 23.01.2009 року про накладання адміністративного стягнення підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 23.11.2018 року №1739 та іншими документами. Однак інші документи на яких ґрунтується винність ОСОБА_1 - відсутні. Згідно з Протоколом №1739 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 порушив норми ст.152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів та п.2.5 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених Рішенням міської ради від 27.11.2013 за №44/43. Адміністративного правопорушення він не вчиняв і на то є численні письмові та усні пояснення, які він надав Адміністративній комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради. Позивач неодноразово звертався до мера міста про надання допомоги ОСББ «МИР-12» вирішити питання відносно отримання витягу з відповідної містобудівної та землевпорядної документації щодо прибудинкової території навколо багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія. Проте, відповіді на письмові запити від 14.12.2018 року та 23.01.2019 року, так і не отримав. Фізична особа не може нести відповідальність за дії юридичної особи, тобто юридична особа самостійно відповідає за свої зобов`язання.

Вважає, що Постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради №03/94 від 23.01.2019 р. винесена з порушенням чинного законодавства. Він, ОСОБА_1 , як фізична особа, не несе відповідальність за дії юридичної особи, тобто ОСББ «МИР-12», діяльність якої визначена Конституцією України, Статутом ОСББ «МИР-12» та законами України, тобто не є суб`єктом адміністративного правопорушення визначеного Протоколом №1739 від 23.11.2018 року.

Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення. Витребувані судом матеріали справи про адміністративне правопорушення від 23.11.2018 року за Протоколом №1739 відповідачем суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного та положень ст.ст.205,268 КАС України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 152 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів , що тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судом по справі встановлено, що 23 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Дніпровської міської ради була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 03/94, якою ОСОБА_1 , голову правління ОСББ «МИР-12», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови 23.11.2018 року о 12:41 за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 12 допустив огородження території загального користування шляхом встановлення металевої конструкції (огорожі) під влаштування майданчика для паркування транспортних засобів без необхідних дозволів та узгоджень із КП «Благоустрій міста», чим порушив рішення Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 №44/43 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Дніпропетровська та ст.152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів», що тягне за собою накладання адміністративного стягнення - штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 850,00 -1700,00 грн.), в результаті чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 грн.

Статтею 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад. Зокрема, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України (надалі за текстом - КупАП) адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а бо свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

В даному випадку оскаржуваною постановою № 03/94 від 23 січня 2019 року позивача, голову правління ОСББ «МИР-12» притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за допущення огородження території загального користування шляхом встановлення металевої конструкції (огорожі) під влаштування майданчика для паркування транспортних засобів без необхідних дозволів та узгоджень із КП «Благоустрій міста», чим порушено рішення Дніпровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Дніпропетровська», в постанові зазначено, що винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.11.2018 року №1739.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем у відповідності до вимог ст.77 КАС України не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Не надано і протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надані суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд доходить висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасування постанови № 03/94 про накладення адміністративного стягнення від 23 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. та закрити справу.

У порядку статті 139 КАС судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись: ст. ст. 251, 254, 268, 280 КУпАП,ст.ст. 5, 15, 72-77, 79, 139, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 75) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради № 03/94 від 23 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Провадження у праві про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 21.06.2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар