Справа № 520/203/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р.Справа № 520/203/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків по справі № 520/203/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України у формі п. 51 протоколу №73 від 13.07.18 р.; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України у формі п. 51 протоколу №73 від 13.07.2018р.; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року; 3) зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року, 4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення, 5) зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст.382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 51 протоколу від 13.07.2018р. №73, складеного Міністерством оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (місцезнаходження 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; ідентифікаційний код 00034022) повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У решті вимог позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ненадання оцінки всім обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року скасувати, винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що має право на призначення та виплату одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності вперше - з 27.12.2013р. ІІІ групи інвалідності (довідка МСЕК серії 10ААБ №201262 від 27.12.2013р.), повторно - з 01.01.2016р. ІІ групи інвалідності (довідка МСЕК серії 12ААА №118186 від 28.12.2015р.), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Вказав на те, що жодної одноразової допомоги з приводу встановлення інвалідності не отримував, однак відповідач, Міністерство оборони України, протиправно відмовив заявнику у виплаті вказаної допомоги. Отже, з викладених підстав, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, МОУ, також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття судом рішення з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьох місячного строку після звільнення зі служби. Також зауважив, що зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення позивачу інвалідності. Таким чином, посилаючись на викладені доводи, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу МОУ необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 18.04.1978р. по 13.05.1980р. проходив дійсну строкову військову службу у лавах Збройних сил СРСР, брав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан, у 1980 році одержав поранення (множинне вогнепальне осколкове голови та лівої ноги, контузію головного мозку).

27.12.2013р. позивачу була підтверджена ІІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 10ААБ №201262 від 27.12.2013р.), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

01.01.2016р. позивачу була підтверджена ІІ група інвалідності (довідка МСЕК серії 12ААА №118186 від 28.12.2015р.), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2018р. по справі №820/511/18 на ІНФОРМАЦІЯ_2 було покладено обов`язок матеріали звернення позивача з приводу призначення виплати у порядку ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" направити до Міністерства оборони України.

Міністерством оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової та компенсаційних сум за заявою позивача було прийнято рішення у формі п.51 протоколу від 13.07.2018р. №73 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції хибними з огляду на наступне.

Так, фактичною підставою для видання оскаржуваного рішення послугувало судження владного суб`єкта, зокрема, про зміни групи інвалідності з ІІІ та ІІ групу у понад дворічний строк.

Колегія суддів погоджується з такими висновками відповідача, враховуючи наступне.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є вимога щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІ групи.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини між сторонами в справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній з 01.01.2016 року, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з ч.ч. 8-9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції Закону України від 04.07.2012 N 5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції Закону України від 04.07.2012 N 5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014 року передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що з 01.01.2014 діють обмеження щодо строку, протягом якого військовослужбовці, військовозобов`язані або резервісти можуть реалізувати своє право на отримання допомоги три роки, а також передбачено право на отримання допомоги у більшому розмірі у разі встановлення під час повторного огляду вищої групи інвалідності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Пунктами 1, 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців № 5040-VІ від 04.07.2012 визначено, що він набирає чинності з 01 січня 2014 року; дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

З огляду на зазначене, а також звернення позивача до МОУ з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, колегія суддів вказує на необхідність застосування до позивача приписів ст. 16-3 Закону в редакції, що діє з 01.01.2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби 13.05.1980 року.

27.12.2013р. під час первинного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серії 10ААБ №201262 від 27.12.2013р.).

01.01.2016р. під час повторного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серії 12ААА №118186 від 28.12.2015р.).

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, наявний витяг з протоколу засідання комісії МОУ№73 від 13.07.2018р., щодо розгляду поданих позивачем документів про призначення йому одноразової грошової допомоги, вбачається, що позивач звернувся за призначенням допомоги більше ніж через 3 роки після встановлення йому інвалідності вперше, після набрання чинності приписами ч.ч. 8-9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", які обмежили строк на звернення за призначенням допомоги з моменту встановлення інвалідності трьома роками, а вища група інвалідності (друга) встановлена позивачу 01.01.2016 року, тобто більше, ніж через 2 роки після встановлення йому ІІІ-ї групи інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив пресічний строк для звернення за призначенням допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІІ-ї групи інвалідності та не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ-ї групи інвалідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що Міністерство оборони України у спірних правовідносинах при прийнятті оскаржуваного рішення, діяло на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Міністерством оборони, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність оскаржуваного п. 51 протоколу №73 від 13.07.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовані положення частини 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у спірних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року по справі № 520/203/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України у формі п. 51 протоколу №73 від 13.07.18 р.; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 19.06.2019 року