Справа № 2-а-2259/10
Суддя: Скотар А. Ю.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2259/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2010 суддя Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю. в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобов`язання відповідача вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що є інвалідом 2-ої групи і отримує відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) державну пенсію. Статтею 54 Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії для неї не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а ст. 50 цього Закону передбачає додаткову пенсію в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком. Позивачка вважає, що відповідач невірно нараховував і виплачував пенсію та просить зобов`язати його перерахувати і виплатити їй пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 12.01.2005 по теперішній час та проводити належні виплати в наступному.

Позивачка просить слухати справу за її відсутності.

Відповідача до суду не з`явився, надав письмове заперечення на позов в якому просить відмовити в задоволені позову та розглядати справу за відсутності свого представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом II групи, що підтверджується наданими суду посвідченням, довідками МСЕК, перебуває на обліку в Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності, причиною якої є професійне захворювання отримане внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС з 20.06.1991 (а.с. 6-11).

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Окрім того, ст. 50 Закону передбачено, що особам, віднесеним до 1 -ої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі: інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Також Законом передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» до ст.ст. 50, 54 Закону внесені зміни, а саме у статтю ст. 50 наступного змісту: «Особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність».

Частини 3 і 4 ст. 54 замінено текстом: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по 2 групі інвалідності - 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими . нормативно-правовими актами».

Відповідно до зазначених норм Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік» починаючи з 01.01.2008 відповідач нараховував та сплачував пенсію позивачеві.

Рішенням КСУ №10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», тобто фактично поновлена дія ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік».

Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії дії відповідача починаючи з 01.01.2008 по 22.05.2008 відповідали вимогам чинного законодавства, проте в період з 12.01.2005 по 01.01.2008 та з 22.05.2008 по теперішній час відповідач повинен був керуватись нормами ст.ст. 50, 54 Закону, якими встановлений розмір зазначених пенсій, а не постановами Кабінету Міністрів України, які не можуть суперечить Закону, встановлювати іншій, ніж передбачено законом розмір пенсій, а лише регламентують порядок обчислення пенсій.

Розрахунок пенсії та додаткової пенсії повинен проводитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, розмір якої фактично визначений у ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Посилання відповідача, що зазначений у цій статті мінімальний розмір пенсії за віком застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом не є вірним, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Щодо заяви відповідача про відмову в задоволенні позову через пропуск строків, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України, суд враховуючи положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає її такою, що не є обґрунтованою.

Разом з тим суд не може задовольнити вимоги про призначення і виплати пенсії на майбутнє, враховуючи можливі зміни в законодавстві та той факт, що передбачити порушення прав позивачки в майбутньому неможливо.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов повинен бути задоволений частково, при цьому, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, вважає доцільним на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог і визнати незаконною відмову відповідача перерахувати пенсію позивачці та зобов`язати його здійснити такий перерахунок відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 12.01.2005 по 01.01.2008 та з 22.05.2008 по 15.03.2010.

Керуючись ст. ст. 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нарахування пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі меншому 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому ніж 75% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12.01.2005 та зобов`язати зазначене Управління зробити відповідний перерахунок основної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої пенсії, яка повинна їй нараховуватись і. сплачуватись відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та ст. 50 вказаного закону в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 12.01.2005 по 01.01.2008 та з 22.05.2008 по 15.03.2010 - дату винесення постанови.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається' протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Московського районного суду

м. Харкова А.Ю. Скотар