Справа № 159/451/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5937/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2019 року в справі №159/451/19 (головуючий суддя Восковська О.А., час ухвалення 12:49, м. Ковель, повне судове рішення складено 13.05.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти УПП у Волинській області Юрчука Володимира Едуардовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського роти УПП у Волинській області Юрчука Володимира Едуардовича, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2019 серії АА №213329, винесену старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Юрчуком Володимиром Едуардовичем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119, 00 грн.

Рішенням від 10 травня 2019 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що його вина не доведена та не підтверджена належними доказами, оскільки судом першої інстанції не повно та не об`єктивно досліджено всіх обставин справи, у зв`язку з чим вважає постанову відповідача необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА №213329 від 03.01.2019 цього ж дня о 15 год. 24 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Ковель, вул. Незалежності, 119, здійснив завідома неправдивий виклик, а саме - зателефонував на лінію 102 та повідомив про те, що працівники поліції замовили його вбивство та переслідують, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому постанова серії АА №213329 від 03.01.2019 винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання апелянта на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Так, зокрема, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові та апеляційній скарзі позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину не визнає.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач наголошує на тому, що здійснюючи виклики поліції, був впевнений, що відносно нього вчинялися неправомірні дії, оскільки йому перешкоджали у вході до приміщення патрульної поліції о 10 год. 24 хв. 03.01.2019, та усвідомлював, що він діє правомірно й повідомляє правдиву інформацію.

З огляду на зазначене, в порушення вимог ст.280 КУпАП, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є недоведеним, а тому, на переконання колегії суддів, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, що теж є незалежною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Відповідно до ч.3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, зокрема, і вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Проте ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення заперечував допущене порушення і адміністративне стягнення.

А тому, відповідач у справі як уповноважена посадова особа повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статей 258 та 256 цього Кодексу, що в силу положень ст. 251 КУпАП містить фактичні дані, які можуть бути доказами вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначені вимоги законодавства не були дотримані відповідачем та не враховані судом першої інстанції при ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не було надано належних та допустимих доказів наявності умислу в діяннях позивача як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а також порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення і, як наслідок, наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відтак, доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та обставинам справи є обґрунтованими, а тому апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню.

Колегія суддів також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосуванням норм матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2019 року в справі №159/451/19 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії АА №213329 по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 119,00 грн.

Закрити провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 20.06.2019.