Справа № 640/9706/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 червня 2019 року м. Київ № 640/9706/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши заяву представника позивача про здійснення судочинства у справі у порядку загального позовного провадження в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доДержавної фіскальної служби України Департаменту з питань запобігання та протидії корупції Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування наказів, визнання протиправними дій та відшкодування моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України та Департаменту з питань запобігання та протидії корупції Державної фіскальної служби України, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту з питань запобігання та протидії корупції Державної фіскальної служби України в особі директора Департаменту Халковського О. щодо підготовки доповідної записки від 26 квітня 2019 року №414/99-99-25-03-18 та внесення до неї недостовірної інформації;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. Голови Державної фіскальної служби України Власова О .С. від 24 травня 2019 року №415 «Про проведення службового розслідування» стосовно старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативного забезпечення територіальних органів Державної фіскальної служби західних регіонів України Головного управління внутрішньої безпеки ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. Голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 24 травня 2019 року №944-о «Про відсторонення від посади ОСОБА_1 »;

- стягнути на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу протиправним наказом в.о. Голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 24 травня 2019 року №944-о «Про відсторонення від посади ОСОБА_1 » у вигляді невиплаченої ОСОБА_1 премії за час відсторонення від посади;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної фіскальної служби України кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та від 18 червня 2019 року відмовлено в задоволенні заяв про забезпечення позову.

Представником позивача 14 червня 2019 року подано заяву про здійснення судочинства у справі у порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування вказаних заперечень позивач посилався на те, що він бажає висловити свою позицію у відкритому судовому засіданні, приймати участь у дослідженні доказів, оскільки деякі докази відповідачами позивачу не були надані.

Розглянувши заяву представника позивача, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

У відповідності до пункту 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Тобто, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею у позовній заяві, не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи у судовому засіданні.

При цьому, жодне право позивача на висловлення своєї позиції не порушується, оскільки положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість викласти учасниками справи свою думку та надати відповідні докази шляхом надання відповіді на відзив, заперечень, відзиву, додаткових пояснень тощо.

Крім цього, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, які відповідачі відмовились надати позивачу, та не отримання яких представник позивача поклав в обґрунтування заяви про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Проте, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

За таких підстав, враховуючи, що будь - яких достатніх причин, з яких вбачається необхідність розгляду справи у відкритому судовому засіданні представником позивача не наведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача та розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Керуючись частиною 4 статті 260, статтями 257, 258, 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Шейко