Справа № 520/11904/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 520/11904/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 18.03.19 року по справі № 520/11904/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова третя особа Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова третя особа Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в поверненні безпідставно (помилково) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого ОСОБА_1 при придбаванні житла вперше;

- зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти відповідне подання на повернення помилково сплачених ним коштів у розмірі 7020 грн. (сім тисяч двадцять гривень) (1% від суми правочину) до державного бюджету України у якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбаванні за договором купівлі-продажу квартири та звернутися до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з Відповідача - Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова понесені ним судові витрати: судовий збір у розмірі - 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) та правова допомога у розмірі - 3000 грн. (три тисячі гривень).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в поверненні безпідставно (помилково) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого ОСОБА_1 при придбаванні житла вперше.

Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти відповідне подання на повернення помилково сплачених ОСОБА_1 коштів у розмірі 7020 грн. (сім тисяч двадцять гривень) (1% від суми правочину) до державного бюджету України у якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбаванні за договором купівлі-продажу квартири та звернутися до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/11904/18 від 18.03.2019 року (в частині відмови у поверненні витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.). Прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11904/18 від 18 березня 2019 року (в частині відмови у поверненні витрати на правову допомогу) є таким, що винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, виходячи за наступних підстав. Вказує, що 01.06.2018 р. ним була видана довіреність на ім`я його доньки - ОСОБА_2 , яка посвідчена ПН ХМНО Золотоус-Жидковою О.О. за реєстровим № 1152. Даною довіреністю він уповноважив ОСОБА_2 на питання, які може з`ясовувати та вирішувати від його імені стосовно придбаної мною квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ), в тому числі «оскаржувати у встановленому законодавством порядку дії фізичних осіб та дії та бездіяльність посадових осіб, що порушили його права як власника зазначеної вище квартири, та користуватися при цьому усіма правами, наданими мені як власнику та передбаченими чинним законодавством...» та «вчиняти будь-які інші дії, передбачені чинним законодавством України щодо такого роду уповноважень, які я мав би вчиняти при особистому вирішенні питань, та які будуть необхідними і доцільними для повного виконання повноважень наданих цією довіреністю» «укладати договори та проводити відповідні розрахунки за договорами». Зазначає, що через необізнаність у юридичних питаннях був вимушений звернутися до адвоката за отриманням професійної правничої допомоги. Вказує, що 05.12.2018 р. між його представником (за довіреністю) ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3 був укладений та підписаний договір про надання правової допомоги. Після чого підписано Акт здачі - приймання виконаних робіт від 28.02.2019 р. (надання послуг) до договору про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. й передано 3 000 (три тисячі гривень), про що свідчить оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 28.02.2019 про сплату ОСОБА_3 3000 грн. за послуги надання професійної правничої допомоги по договору від 05.12.2019. Вказує, що вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що його представник за довіреністю - ОСОБА_2 перерахувала особисті кошти (за надані йому послуги) адвокату - ОСОБА_3 та не мала достатніх прав за довіреністю є помилковими, оскільки кошти належали йому на праві особистої приватної власності, а остання їх лише передала на підставі підписаного Договору про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. та Акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 28.02.2019 р. до Договору про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. (розписка в якості доказів від 25.02.2019 р. додається). Просить прийняти до уваги розписку від 25.02.2019 р. як додатковий доказ того, що саме він сплатив, а не представник за довіреністю, грошову винагороду адвокату згідно укладеного договору.

Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на не підтвердження позивачем понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., просило відмовити у задоволенні вимог в частині повернення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Позивач, відповідно до ч.11 ст.126 КАС України, вважається таким, що належним чином повідомлений про апеляційний розгляд даної справи, поштове відправлення (конверт разом судовою повісткою), було направлено на його адресу, вказану у позовній заяві та апеляційній скарзі для листування, проте було повернуто, з незалежних від суду причин.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, яке містяться в матеріалах справи .

Третя особа про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена заздалегідь та належним чином, судова повістка була направлена на її офіційну електронну адресу.

11.06.2019 р. позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просив розгляд справи призначений на 11 червня 2019 року на 16:15 просив розглянути справу без його участі, посилаючись на фінансове становище щодо неможливості скористатися послугами адвоката.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає перегляду лише в частині відмови у стягненні на користь позивача з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення в частині відмови у стягненні на користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було підтверджено понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зокрема, згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. за №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI) до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 р. (далі - Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ч.2 ст.30 Закону №5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2019 р. позивачем на підтвердження судових витрат на правову допомогу (залучення адвоката ОСОБА_3 - посвідчення НОМЕР_2 від 14.11.2018 р.) до матеріалів справи було наступні документи: договір про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 р., акт здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 р., квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 28 лютого 2019 року, довіреність на ім`я ОСОБА_2 №1152 від 01.06.2018 р., копію паспорту ОСОБА_2 , 2 квитанції про направлення копій документів сторонам від 28.02.2019 р.

Колегія суддів зазначає, що згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат ОСОБА_3 обліковується у Раді адвокатів Харківської області, свідоцтво НОМЕР_2, дата видачі вказаного свідоцтва 14.11.2018.

Згідно наданого позивачем до матеріалів справи договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 року клієнт ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 за довіреністю виданою 01.06.2018 року, зареєстрована в реєстрі №1152 з одного боку, і Адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі посвідчення адвоката України НОМЕР_2 від 14.11.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області № 30 від 14.11.2018 р. з іншого боку, уклали цей договір (далі по тексту - Договір).

Відповідно п.п.1.1 п. 1 «Предмет договору» клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Підпунктом 2.2 п.2 «Права та обов`язки адвоката» договору адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги: представництво інтересів Клієнта та працівників клієнта в будь - яких органах державної, законодавчої, судової та виконавчої влади, органах прокуратури, державної фіскальної служби, органах, міліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян; збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення; зберігання документів Клієнта. Місце зберігання документів визначається Адвокатом самостійно на власний розсуд.; використання засобів захисту, передбачених КПК, ЦПК, ГПК України іншими нормативними актами України; виконання інших дій, передбачених законодавством. Для захисту прав та законних інтересів клієнта, адвокат має наступні права: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності та неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, подавати від імені клієнта заяви, у тому числі позовні, отримувати необхідні довідки, документи, вести від його імені справи у всіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, а також цивільні та кримінальні справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом свідку, підозрюваному, обвинуваченому, позивачу, відповідачу та третій особі, у тому числі з правом визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог, збільшення чи зменшення позовних вимог, зміни предмета позову, укладання мирової угоди, залишення позову без розгляду, оскарження рішення , постанови, ухвали суду, отримання та пред`явлення виконавчих документів до стягнення, застосовувати науково - технічні засоби відповідно до чинного законодавства України, збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази, одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань , що потребують спеціальних знань в інтересах клієнта, а також виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням даного договору, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.п.4.1 - 4.3 п. 4 «Порядок оплати послуг адвоката» Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує гонорар у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень за наступні послуги.

Згідно Акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. клієнт ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 за довіреністю виданою 01.06.2018 року, зареєстрована в реєстрі №1152 з одного боку, і Адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі посвідчення адвоката України НОМЕР_2 від 14.11.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області № 30 від 14.11.2018 р. склали вказаний Акт, відповідно до якого адвокат відповідно до Договору про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. (надалі - «Договір») надав, а Клієнт прийняв надані правові послуги, а саме: надав правовому консультацію - 500 грн.; склав позовну заяву - 900 грн.; склав відповідь на відзив - 700 грн.; склав заяву про уточнення позовних вимог - 400 грн.; склав відповідь на відзив на заяву про уточнення позовних вимог - 500 грн. Обсяг наданих послуг відповідає потребам Клієнта, претензій з приводу обсягу наданих послуг Клієнт не має. Вартість послуг вказаний у п. 1 цього Акту, становить, згідно умов Договору, 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому наданих послуг Клієнт до Адвоката не мав.

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру №1 від 28 лютого 2019 р. адвокатом ОСОБА_3 було прийнято від ОСОБА_2 три тисячі гривень на підставі договору про надання правових послуг від 05.12.2019 р.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 3,4 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів, дослідивши вищевказану квитанцію, зазначає, що з її змісту вбачається, що сплату грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. було здійснено не ОСОБА_1 особисто, як особи, яка виступає клієнтом в договорі про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 року та відповідно до якого адвокат ОСОБА_3 надавав йому правову допомогу в суді першої інстанції, а іншою особою, ОСОБА_2 , тобто відсутні підстави вважати, в розумінні ст. 134 КАС України, що саме позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, як вбачається зі змісту наданої копії довіреності від 01.06.2018 р. №1152, позивач уповноважив ОСОБА_2 , здійснювати нагляд та здавати в оренду (найм) належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1; представляти інтереси з питань укладання договорів на обслуговування вище зазначеної нерухомості; здійснювати ремонтні роботи та ставити питання про юридичне оформлення законності проведення ремонту ( в тому числі реконструкції, узгодження проекту, прийняття в експлуатацію об`єкту нерухомості, тощо), якщо у тому виникне потреба; бути його представником з питань зняття з реєстрації місця проживання та/або реєстрації за місцем проживання третіх осіб в належному йому нерухомому майні; одержувати кореспонденцію, у тому числі посилкову та /чи інші подібні відправлення, в усіх поштових, кур`єрських та інших службах.

Разом з тим, вищевказана довіреність не містить положень щодо повноважень ОСОБА_2 представляти його інтереси перед державними органами стосовно сплати обов`язкових зборів та платежів та повернення помилково сплачених зборів. Данні правовідносини виходять за межі питань пов`язаних з обслуговуванням квартири АДРЕСА_1

Згідно позиції Верховного суду, яка була викладена у постанові від 24.04.2018 р. по справі №814/1258/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування в справі.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем по справі не було доведено належними та допустимими доказами понесені ним судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000, 00 грн., а тому судом першої інстанції було обґрунтовано та правомірно відмовлено в цій частині вимог.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на копію розписку від 25.02.2019 р., яка була додана до скарги, як додатковий доказ того, що саме позивач сплатив, а не представник за довіреністю, грошову винагороду адвокату згідно укладеного договору, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) з метою сплати адвокату ОСОБА_3 за надані послуги за договором про надання правової допомоги від 05.12.2018 р. після підписання акту здачі - приймання наданих послуг, колегія суддів зазначає, що дійсно вказана розписка підтверджує передачу грошових коштів позивачем ОСОБА_2 , однак колегія суддів зауважує, що предмет спору по справі за яку остання сплатила грошові кошти у розмірі 3000, 00 грн. адвокату ОСОБА_3 за послуги з правничої допомоги стосується визнання протиправним рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в поверненні безпідставно (помилково) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого ОСОБА_1 при придбаванні житла вперше, в той час як згідно довіреності від 01.06.2018 р. №1152 ОСОБА_2 не мала права на представництво інтересів позивача з приводу даного предмету спору, а тому вказані посилання є необґрунтованими.

Приписами ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Оскільки скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, вимоги апелянта про покладення судових витрат на відповідача з огляду на приписи ст.139 КАС України не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року по справі №520/11904/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року