Справа № 727/384/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2019 року

Київ

справа №727/384/17

адміністративне провадження №К/9901/32034/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ) на постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 квітня 2017 року (прийняту судом у складі судді Літвінової О.Г.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Совгири Д.І., суддів: Білоуса О.В., Курка О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати дії ГУ ПФУ щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними; зобов`язати ГУ ПФУ призначити пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) з 07 вересня 2016 року, зарахувавши до розрахунку страхового стажу період роботи в «Рыболовецком колхозе имени Октябрьской революции Усть-Большерецкого района Камчатской области» (далі - Колгосп) з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року та отриману в даний період заробітну плату.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Шевченківський районний суд міста Чернівці постановою від 04 квітня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком протиправними. Зобов`язав ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з 07 вересня 2016 року, зарахувавши до розрахунку страхового стажу період роботи у Колгоспі з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року та отриману в даний період заробітну плату.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відомості, що містяться в трудовій книжці та архівних довідках, підтверджують, що записи про періоди роботи ОСОБА_1 в Колгоспі, а також нарахована та виплачена заробітна плата за період з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року є правильними і точними, при цьому, відповідачем не оспорюється їхня достовірність, а тому відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для незарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

Також, неспівпадіння дати народження позивача в паспорті (06 травня 1956 року) та архівних довідках (05 травня 1956 року) є механічною опискою, оскільки решта відомостей, що містяться в документах та трудовій книжці абсолютно співпадають.

Тому, як зазначили суди, дії ГУ ПФУ щодо незарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача та непризначення йому пенсії є протиправними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14 червня 2017 року ГУ ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилається на те, що до розрахунку страхового стажу не зараховано період роботи членом в Колгоспі з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року, скільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів).

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення, постановлені у цій справі, - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 червня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція КАС.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою та надав документи щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Так, серед іншого, позивач до заяви додав трудову книжку та архівні довідки «архивного отдела Администрации Усть-Большерецкого муниципального района Камчатского края» від 17 жовтня 2016 року за №№ 01-03-35/350, 01-03-35/352,01-03-35/353.

Відповідно до зазначених документів протягом спірного періоду (з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року) ОСОБА_1 :

29 березня 1979 року - прийнятий в члени Колгоспу (протокол від 29 березня 1979 року № 7);

29 березня 1979 року - направлений до механізованого цеху дизелістом (розпорядження від 28 березня 1979 року № 25);

29 квітня 1979 року - переведений мотористом на МРС-225 (розпорядження від 29 квітня 1979 року № 73);

03 березня 1988 року - переведений на посаду помічника механіка МРС-225 (розпорядження від 03 березня 1988 року № 112);

03 вересня 1990 року - переведений старшим механіком МРС-225 (розпорядження від 03 вересня 1990 року №265);

11 лютого 1993 року - наданий вихід із членів колгоспу за власним бажанням (розпорядження від 05 лютого 1993 року № 23).

ГУ ПФУ листом від 22 грудня 2016 року № 15704/16 відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. Зазначило, що відповідно до поданих документів страховий стаж позивача становить 9 років 2 місяці 15 днів, до розрахунку страхового стажу не зараховано період роботи в Колгоспі з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів).

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу та непризначення пенсії протиправними, звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Суди першої та апеляційної інстанцій проаналізували вимоги Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, Закону № 1058-ІV, Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, належним чином дослідили докази у справі, зокрема, трудову книжку позивача, архівні довідки про заробітну плату за весь спірний період роботи помісячно, згідно з якими з усіх включених в довідки сум здійснені утримання страхових внесків, та, дійшовши висновку про те, що відомості, що містяться в трудовій книжці та архівних довідках про період роботи позивача у Колгоспі з 29 березня 1979 року по 11 лютого 1993 року є правильними і точними, достовірність яких не оспорюється і відповідачем, обґрунтовано визнали дії ГУ ПФУ щодо непризначення позивачу пенсії за віком протиправними.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Отже, у касаційній скарзі не наведено доводів, які б ставили під сумнів судові рішення постановлені у цій справі.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук