Справа № 560/1586/19
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1586/19
РІШЕННЯ

іменем України

20 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області , в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ярмолинецького районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Гріздак М.В. у виконавчому провадженні ВП № 52610638 від 22 квітня 2019 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 275491,88 грн з боржника ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ярмолинецького районного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Гріздак М.В. від 02.05.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 59002530 з виконання постанови державного виконавця №52610638, виданої 22.04.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 273271,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в ході вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні за виконавчим листом Ярмолинецького районного суду №2-864/2010 від 26.07.2012 року про стягнення солідарно боргу в сумі 102533,91 долара США та 1575,76 грн, з боржника ОСОБА_1 не було стягнуто жодної гривні на користь стягувана ПАТ "Комерційний банк "Надра" та його правонаступника ОСОБА_2 .

Вказала, що виконавчий збір у вказаному виконавчому провадженні не повинен нараховуватись та стягуватись взагалі, оскільки він стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута на користь стягувача.

Вважає, що оскільки на користь стягувача державним виконавцем з боржника не було стягнуто жодної гривні заборгованих коштів, тому оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Суд, ухвалою від 10.06.2019 року відкрив провадження у цій справі та призначив справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Частина 4 статті 287 КАС України передбачає скорочені строки розгляду даної категорії справ, а саме визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23.12.2010 по справі №2-864/2010 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково. Вирішено Розірвати кредитний договір № 19/10/2005/840/К-313 від 19 жовтня 2005 року, укладений між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 . Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість по кредиту 73688,40 долара США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 28845,51 долара США, а також понесені судові витрати в сумі 1575,76 грн.; всього 102533 (сто дві тисячі п`ятсот тридцять три) долари 91 цент США, а також 1575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 76 коп. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 03.01.2011 року.

В подальшому, 26 липня 2012 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист №2-864/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №19/10/2005/840/К-313 від 19 жовтня 2005 року та штрафних санкціях в сумі 102533,91 доларів США та 1575,76 грн.

Постановою старшого державного виконавця Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гріздак М.В. від 22 квітня 2019 року ВП №52610638, замінено стягувача Публічне акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" його правонаступником - Горобець ОСОБА_5 .

22 квітня 2019 року відповідач прийняв постанову ВП №52610638 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 275491,88 грн.

25.04.2019 на адресу відповідача надійшла заява стягувача - ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Старшим державним виконавцем Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гріздак М.В. 25.04.2019 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №52610638.

Постановою старшого державного виконавця Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Гріздак М.В. від 02 травня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59002530 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 273271,46 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закону № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 1, 2, 4 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, державний виконавець законом зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа. Також, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Також, суд зауважує, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Судом зазначалось, що державним виконавцем прийнято постанову від 22.04.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52610638, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 275491,88 грн., а також постанову від 25.04.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52610638 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", за якою виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Щодо твердження позивача, що жодних сум з боржника не стягувалось, тому правові підстави для стягнення виконавчого збору відсутні, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (пункти 1-6). Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи тлумачення статтям 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" Верховний Суд у постанові від 19.04.2018 справа №825/739/17 дійшов висновку про помилковість доводів апеляційного суду про те що, Закон України "Про виконавче провадження" не містить такого положення, як стягнення виконавчого збору незалежно від здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, то стягнення виконавчого збору можливе лише після здійснення державним виконавцем примусових заходів виконання, що призвели до фактичного стягнення за виконавчим листом грошових коштів, які в подальшому були передані стягувачу, відповідно помилковими є висновки, що оскільки стягнення не відбулось, то стягнення виконавчого збору є помилковим.

Верховний Суд вказав, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. При цьому, норми Закону України "Про виконавче провадження" містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується.

Окрім того, вирішуючи спір, суд також враховує висловлений 07 березня 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №750/7624/17 правовий висновок про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №59002530 від 02.05.2019 року прийнята на підставі постанови державного виконавця ВП №52610638 від 22 квітня 2019 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 275491,88 грн.

Враховуючи, що постанова державного виконавця від 22 квітня 2019 року ВП №52610638 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 275491,88 грн. є виконавчим документом згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404, набрала законної сили і не була скасована в адміністративному чи судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність у відповідача передбачених ч.ч. 1, 5 ст. 26 цього Закону підстав для відкриття виконавчого провадження про примусове її виконання.

Також, суд зауважує, що закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача не є добровільним виконанням рішення та не може бути підставою для звільнення боржника від стягнення виконавчого збору. Доказів фактичного повного виконання виконавчого листа №2-864/2010, виданого 26.07.2012 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області, як до вирішення державним виконавцем питання про стягнення виконавчого збору з боржника, так і на час розгляду цієї справи судом не надано.

Відтак, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", є підставою винесення постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови.

Серед іншого, судом враховано, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження власних доводів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах Ярмолинецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору ВП №52610638 від 22 квітня 2019 року, та про відкриття виконавчого провадження від 02.05.2019 року ВП №59002530 прийняті правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

На думку суду, відповідач правомірно прийняв оскаржувані постанови, а тому позовні вимоги про їх скасування не підлягають до задоволення.

Одночасно, позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №52610638 від 22 квітня 2019 року, а також про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59002530 від 02.05.2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Ярмолинецький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (площа 600-річчя Ярмолинець, буд. 1, смт. Ярмолинці, Ярмолинецький район, Хмельницька область, 32100 , код ЄДРПОУ - 34971128)

Головуючий суддя П.М. Майстер