Справа № 461/1501/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5825/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Радченком В. Є. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Дяковича Юрія Володимировича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Дяковича Ю. В., в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2019 року серії ЛВ № 9494 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що розміщення ним транспортного засобу не відповідає жодній з вимог частини третьої статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими розміщення останнього належить вважати таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху. При цьому, вказує, що зупинка автомобіля у вказаний спосіб жодним чином не створює перешкоди дорожньому руху, що підтверджується доданими фотографіями. Також, зазначає, що персональний мобільний відеореєстратор моделі DMT1 не створений для фотофіксації порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а тому надані відповідачем фотоматеріали не можуть бути належними доказами у справі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 12 лютого 2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Дяковичем Ю. В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 9494, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови 12 лютого 2019 року о 13 год. 08 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi» модель F6, номерний знак НОМЕР_1 у м. Львові на пл. Соборній, 2, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», що суттєво перешкоджає дорожньому руху, чим порушив підпункт «в» пункту 8.4., пункт 3.34 Розділу 33 та підпункт «а» пункту 15.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з підпунктом «в» пункту 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Так, знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до пунктів 15.1, 15.2 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Підпунктом «а» пункту 15.10 ПДР передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно з пунктом 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. Тобто, у випадку вимушеної зупинки транспортного засобу на дорозі повинна бути 1) ввімкнена аварійна світлова сигналізація (п.9.9 ПДР), установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п.9.10. ПДР) та якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар (п.9.11 ПДР).

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно з наданих відповідачем фотоматеріалів, здійснених відеореєстратором моделі DMT1 12 лютого 2019 року о 13 год08 хв., транспортний засіб марки «Audi» модель F6, номерний знак НОМЕР_1 у м. Львові на пл. Соборній, 2, знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Слід зазначити, що згідно з ухвалою Львівської міської ради від 07 грудня 2017 року № 2683 обидві сторони пл. Соборної, між пл. Галицькою та вул. В. Винниченка у м. Львові визнано ділянкою, зупинка та стоянка на якій призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху або створювати загрозу безпеці руху.

При цьому, суд звертає увагу на те, аварійна світлова сигналізація транспортного засобу позивачем не ввімкнена, не встановлений знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Крім цього, позивачем не дотримано вимог пункту 15.2 ПДР щодо зупинки транспортного засобу біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), що створює перешкоди дорожньому руху.

Покликання позивача на те, що розміщення ним транспортного засобу не відповідає жодній з вимог частини третьої статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими розміщення останнього належить вважати таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а не суттєво перешкоджають дорожньому руху.

Апеляційний суд враховує, що відеореєстратори моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника "Shenzen Diamante Technology Co., Ltd" дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів та мають належний сертифікат відповідності, на підтвердження чого відповідачем надано декларацію відповідності.

При цьому, суд зазначає, що відеореєстратор моделі ДМТ1 є приладом для здійснення фото та відеофіксації, однак він не здійснює жодних вимірювань, що свідчить про безпідставність тверджень позивача щодо необхідності його відповідності вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94.

Таким чином, відповідач виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, порушення позивачем правил зупинки та стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, підтверджується належними доказами, що свідчить про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 311, 315, 316, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року у справі № 461/1501/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич