Справа № 240/4831/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/4831/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 в частині направлення листа за №3402 від 14.08.2018 року до Військової частини НОМЕР_1 про притягнення позивача до матеріальної відповідальності та телеграми № 4847 від 06.12.2018 року про уточнення заподіяної шкоди;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині винесення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 439 від 28 серпня 2018 року "Про притягнення до матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну державі" та наказу № 686 від 14.12.2018 "Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2018";

- визнати недійсним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 439 від 28.08.2018 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 686 від 14.12.2018.

В обґрунтування позову зазначив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2018 № 439 "Про притягнення до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі" позивача та наказ № 686 від 14.12.2018 прийнятий у зв`язку з уточненням розрахунку заподіяної шкоди, а саме: про внесення змін до наказу № 439 від 28.08.2018 є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому на думку позивача підлягають скасуванню. Зазначив, що висновки щодо понаднормового списання автомобільного пального є безпідставними, оскільки аудиторським звітом за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності частини НОМЕР_2 , безпосередньо в діях позивача не виявлено ознак перелічених у пункті 13 Положення діянь. Зокрема, не встановлено можливих мети та мотиву вчиненого позивачем правопорушення, на думку відповідача, правопорушення, внаслідок якого державі було б завдано шкоди; не встановлено причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і настанням шкоди, які згідно пункту 3 Положення є обов`язковими і необхідними умовами притягнення до матеріальної відповідальності.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як слідує із матеріалів справи із березня 2009 року по квітень 2017 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника транспортного відділу військової частини НОМЕР_2 .

В січні 2017 року був переведений до військової частини НОМЕР_1 на посаду начальника цеху боєприпасів та з 14.04.2017 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (т.1 а.с. 40, 71).

Командиром військової частини НОМЕР_2 направлено лист №3402 від 14.08.2018 командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що за результатами фінансового аудиту відповідності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.04.2016 по 30.06.2018 встановлено понаднормове списання автомобільного пального в кількості 5469 л. на суму 151,56 тис. гривень, що в кратному співвідношенні становить 454,68 тис. гривень, яке виникло з вини начальника транспортного відділу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 (т.1 а.с.10)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2018 № 439 "Про притягнення до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі" з метою виконання пропозицій до аудиторського звіту за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.04.2016 по 30.06.2018, згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2018 № 3402 ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності (т.1 а.с. 13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 686 від 14.12.2018 внесено зміни до наказу № 439 від 28.08.2018, а саме: уточнення до розрахунку заподіяної шкоди майором ОСОБА_1 внаслідок незаконного списання пального (т.3 а.с.5)

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині прийняття наказів №439 від 28.08.2018, № 686 від 14.12.2018 та дії військової частини НОМЕР_2 в частині направлення листа № 3402 від 14.08.2018, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що позовні вимоги стосуються правомірності направлення відповідно листа та у зв`язку з цим, прийняття оскаржуваних наказів. Вимоги щодо встановлення неправомірності висновків проведення перевірки позивачем не заявлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі - Положення - № 243/95-ВР).

Відповідно до положень п.п.2, 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями Центрального територіального управління внутрішнього аудиту м.Вінниця було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.04.2016 по 30.06.2018, яким встановлено понаднормове списання автомобільного пального в кількості 5469 л. на суму 151,56 тис. грн., а саме: начальник транспортного відділу майор ОСОБА_1 за донесенням № 85 за квітень 2016 року списав 2452 л. автомобільного бензину та 7081 л. дизельного пального. Так, в аудиторському звіті зазначено, що аналізом підтверджуючих первинних документів встановлено факти застосування при розрахунку витрати пального, за шляховими листами № 17/895, 17/855, 17/799, 17/685, 17/629, 17/594, 17/569, 17/333, 17/891, 17/676, 17/334, 17/889, 17/858, 17/854, 17/798 одночасно надбавок у розмірі 10%-рух в колоні, 10%-понижені швидкості та 10%-перевезення боєприпасів, що є порушенням вимог п.60.5 Норми витрати пального №1 зі змінами відповідно наказу Міністра оборони України №513 від 13.10.2019. Зазначені шляхові листи перевірені та підписані позивачем, що свідчить про те, що позивач погодився із одночасним застосуванням вказаних надбавок.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що у висновку аудиту не зазначено винних осіб у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів, оскільки з наведеного вбачається, що за результатами проведеного аудиту встановлено характер допущеного порушення, конкретну особу, а саме майора ОСОБА_1 , який ці порушення допустив, суму завданих збитків, що зафіксовано в аудиторському звіті від 10.08.2018 №234/3/55аз (стор. 37 висновку, т.1 а.с. 194-242).

Колегія суддів зазначає, що позивач несе матеріальну відповідальність за отримане пальне, зокрема, за його використання. Так, ОСОБА_1 обіймав посаду начальника транспортного відділу військової частини НОМЕР_2 та відповідно функціональних обов`язків начальника транспортного відділу, останній зобов`язаний здійснювати контроль за ощадливим витраченням і правильністю застосування пального та мастильних матеріалів в озброєнні, бойовій та іншій техніці служби (т.1 а.с. 41-43).

Відповідно до п.6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 № 17 у військовій частині пальне, яке використане підрозділами, списується за донесеннями про наявність та рух військового майна. Донесення складається на підставі записів у таких облікових документах: зокрема, дорожніх листах - при використанні наземних транспортних засобів та плавучих засобів. До донесення в обов`язковому порядку додаються зазначені вище облікові документи.

Отже, донесення № 85 майора ОСОБА_1 є належною підставою для встановлення зайвого списання пального. Зазначене донесення та додані до нього дорожні листи підписані особисто позивачем, отже він несе персональну відповідальність за достовірність відображеної у них інформації.

Окрім цього, суд зазначає, що згідно із п.13 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Тобто, законодавством не передбачено жодних застережень щодо укладення договорів з військовослужбовцем про повну матеріальну відповідальність, а також посадовою інструкцією начальника транспортного відділу прямо визначено обов`язок здійснювати контроль за ощадливим витраченням і правильністю застосування пального та мастильних матеріалів.

В даному випадку причиною нестачі пального слугували саме протиправні дії позивача, який понаднормово пальне списував.

З приводу доводів апелянта про протиправність дій ВЧ НОМЕР_2 в частині не проведення розслідування у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами п.17 Положення № 243/95-ВР встановлено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Поряд з іншим, цією ж нормою встановлено, що розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

З матеріалів справи слідує, що внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 , за результатами якого ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності, проводився фахівцями Центрального територіального управління внутрішнього аудиту.

Тобто, в даному випадку розслідування не призначається, оскільки є наявні висновки аудиторського звіту та факт заподіяння матеріальної шкоди, винні особи встановлено не командиром та/або іншими посадовими особами, а встановлено за результатами фінансового аудиту.

В силу норм, закріплених в п.17 Положення № 243/95-ВР, у командира військової частини відсутній обов`язок повторно встановлювати винних осіб, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди, причини виникнення шкоди, її розміру, тому посилання позивача про обов`язковість проведення командиром розслідування є безпідставними.

Згідно із положеннями п.29 Положення № 243/95-ВР, якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди, то матеріали розслідування, дізнання, рішення органів попереднього слідства та суду або витяг з акта ревізії, перевірки, інвентаризації надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування, ревізії, перевірки чи інвентаризації на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) військової частини за новим місцем служби винної особи зобов`язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності.

З аналізу викладених норм слідує, що у разі переведення військовослужбовця на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування шкоди, притягнення до матеріальної відповідальності належить до повноважень командира військової частини за новим місцем служби винної особи.

Судом встановлено, що, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2017 №86 ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутними військами Збройних Сил України по особовому складу від 13.01.2017 №9, зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 .

14.08.2018 на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено лист №3402, в якому зазначено, що за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.04.2016 по 30.06.2018 встановлено понаднормове списання автомобільного пального, яке виникло з вини начальника транспортного відділу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 та керуючись положеннями п.29 Положення направлено на адресу військової частини витяг з аудиторського звіту.

З метою виконання пропозицій до аудиторського звіту за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_2 , відповідно до постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, згідно повідомлення від 14.08.2018 № 3402 наказом військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2018 позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №686 від 14.12.2018 внесено зміни до наказу №439 від 28.08.2018, а саме: уточнення до розрахунку заподіяної шкоди майором ОСОБА_1 внаслідок незаконного списання пального.

З урахуванням наведених правових норм, суд зазначає, що дії військової частини НОМЕР_1 в частині прийняття оскаржуваних наказів повністю узгоджуються з нормами чинного законодавства, адже прийняття наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності у зв`язку з його переведенням до даної частини та надходженням матеріалів фінансового аудиту покладалося на командира ВЧ НОМЕР_1 , тобто в даному випадку це було його обов`язком.

Дії військової частини НОМЕР_2 щодо направлення листа за № 3402 від 14.08.2018 до військової частини НОМЕР_1 узгоджуються з нормами чинного законодавства, оскільки вказаний лист в межах п`ятиденного терміну після закінчення перевірки був направлений на нове місце служби ОСОБА_1 , а саме: до військової частини НОМЕР_1 з наданням витягу з акта аудиту.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 червня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.