Справа № 202/8234/18
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/8234/18
Провадження № 2-а/202/28/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, третя особа на стороні відповідача - поліцейський Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індик Олександр Сергійович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 № 914454 від 13.12.2018 року, винесену інспектором Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індиком Олександром Сергійовичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2018 року він керував транспортним засобом MAN номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 номерний знак НОМЕР_2 . На 417 км автошляху "Харків-Сімферополь" був зупинений інспектором Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індиком О.С., яким винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. В постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначено, що він керував автомобілем MAN номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 номерний знак НОМЕР_2 , на якому є місцеві пошкодження порізи, що оголюють корд, чим порушив вимоги пп. 31.4.5 (б) Правил дорожнього руху.

З рішенням про притягнення його до адміністративної відповідальності не згодний, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні належні та допустимі докази наявності пошкоджень транспортного засобу. Перед виїздом будь-яких несправностей ним не було виявлено. Поліцейський безпідставно зупинив транспортний засіб, на момент зупинки транспортний засіб не мав несправностей, зокрема шини не мали пошкоджень та були в робочому стані. Акт перевірки технічного стану транспортного засобу не складався. Після винесення оскаржуваної постанови працівник поліції не затримав, не заблокував транспортний засіб, дозволив йому рухатися далі, тобто не вбачав у його діях небезпеку. Крім того, в разі наявності несправностей транспортного засобу відповідальність має покладатися на його власника - ПрАТ "Промислові регіони", яке є автомобільним перевізником та відповідно до ст. 22 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язано здійснювати перевірку технічного стану транспортного засобу. Викладене, на думку позивача, свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 січня 2019 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року було залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача поліцейського Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індика О.С

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - Сектор реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим суд вирішує адміністративну справу за відсутності представника відповідача.

Третя особа - поліцейський Сектору реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індик О.С. у судове засідання також не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, своїх пояснень щодо позову не надав.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року поліцейським Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індиком О.С. була винесена постанова серії ДПО18 № 914454, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно з цією постановою 13 грудня 2018 року о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 на 417 км автодороги "Харків-Сімферополь" керував автомобілем MAN номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом-платформою ВЕСТТ 975310 номерний знак НОМЕР_2 , на якому є місцеві пошкодження (порізи), що оголюють корд, чим порушив вимоги п.п. 31.4.5 (б) Правил дорожнього руху.

Так, пунктом 31.4.5 (б) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Між тим, жодних доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 121 КУпАП, відповідач та третя особа на стороні відповідача суду не надали.

При цьому в ухвалі про відкриття провадження у справі суд зобов`язував відповідача надати матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також відповідачу пропонувалося подати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Отже, доводи відповідача про порушення позивачем 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 вимог пункту п.п. 31.4.5 (б) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, об`єктивно нічим не підтверджені.

Відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7), що і було втілено у положеннях КАС України.

Зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні та допустимі докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Будь-які докази щодо технічного стану транспортного засобу, яким керував позивач, до постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення не додані та суду надані не були, незважаючи на те, що представник відповідача та третя особа неодноразово викликалися у судове засідання.

Слід відзначити, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП взагалі не зазначено, де саме містяться пошкодження (порізи) на транспортному засобі, характер таких пошкоджень ніяким чином не зафіксований, що позбавляє суд можливості переконатися в тому, що саме позивач є особою, відповідальною за технічний стан транспортного засобу, оскільки з долучених позивачем до матеріалів адміністративного позову документів вбачається, що власником автомобіля MAN номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу ВЕСТТ 975310 номерний знак НОМЕР_2 є ТОВ "Порше лізинг Україна" та ПрАТ "Промислові регіони" відповідно.

За таких обставин, зважаючи на те, що в судовому засіданні правомірність рішення поліцейського Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індика О.С. про накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною 1 статті 121 КУпАП не доведена, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України постанову серії ДПО18 № 914454 від 13 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 КУпАП закрити на підставі пункту 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 243-246, 268 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 83), третя особа - поліцейський Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індик О.С. (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 83), про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Сектора реагування патрульної поліції Мелітопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Запорізькій області Індика Олександра Сергійовича серії ДПО18 № 914454 від 13 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. Ю. Марченко