Справа № 1340/5167/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3550/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Прокопик І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Сакалошем В.М.; складене у повному обсязі 20 лютого 2019 року) в адміністративній справі № 1340/5167/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати незаконними і скасувати накази Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області) № 3532 від 05 жовтня 2018 року та № 660 о/с від 18 жовтня 2018 року;

- поновити його, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , на посаді інспектора відділу превенції патрульної поліції Шевченківського відділу поліції (далі - ВП) ГУ НП у Львівській області з 18 жовтня 2018 року;

- стягнути з ГУ НП у Львівській області на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18 жовтня 2018 року по день поновлення на посаді з вирахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що підставою для його звільнення зі служби в поліції були висновки за результатами службового розслідування про те, що знаходячись у громадському місці у п`яному вигляді, він неодноразово виражався нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173, 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); крім того, він відмовлявся виконувати вимоги працівників поліції, що перебували при виконанні службових обов`язків та намагався втекти з місця події, чим вчинив дії, що підривають авторитет поліції. Проте, такі висновки не відображають об`єктивних обставин справи, при тому, що у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ним адміністративних правопорушень. Крім того, за умови доведеності вчинення ним дисциплінарного проступку, при визначенні виду дисциплінарного стягнення не обгрунтовано необхідність застосування крайнього виду дисциплінарного впливу та не враховано усі обставини дисциплінарного проступку, в т.ч. й обставини, що пом`якшують його відповідальність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконними і скасовано накази ГУ НП у Львівській області № 3532 від 05 жовтня 2018 року та № 660 о/с від 18 жовтня 2018 року.

Поновлено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу превенції патрульної поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області з 19 жовтня 2018 року.

Стягнуто з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19 жовтня 2018 року по день поновлення на посаді в сумі 35 201,61 грн, з вирахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8122,35 грн допущено до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ НП у Львівській області, яке вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що проведеним службовим розслідуванням встановлено вчинення позивачем грубого порушення вимог Правил етичної поведінки поліцейського, з чим погодився і суд першої інстанції. Однак, суд не вправі давати оцінку виду застосованого дисциплінарного стягнення, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а законодавством не визначено ієрархії та дотримання певної послідовності щодо накладення такого. Також, суд поновив позивача на посаді, на якій той не працював, а обрахунок суми, яка б підлягала оплаті за час вимушеного прогулу, проведено з порушеннями порядку виплати грошового забезпечення поліцейським.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права; суд повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, та які доведені належними і допустимими доказами, а висновки суду відповідають обставинам справи. Тому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому він заперечив факт розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях та появу там у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, як і порушення громадського порядку чи/або спокою громадян. А у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушень, передбачених статтями 173, 178 КУпАП. Щиро розкаюється в тому, що під час спілкування з працівниками поліції поводився агресивно, однак вважає, що адміністративні матеріали від 21 вересня 2018 року первинно не відображали об`єктивних обставин справи.

Отже, якщо навіть припустити, що ним було допущено певні проступки, враховуючи те, що він щиро розкаюється, усвідомлює та визнає вину, раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, регулярно заохочувався за високі показники виконання повноважень, а його діями не заподіяна шкода третім особам, то ступінь вини не відповідає тяжкості дисциплінарного проступку. При визначенні виду дисциплінарного стягнення не враховано тяжкість проступку; обставини, за яких його, начебто, вчинено; відсутність будь-якої шкоди; попередня поведінка особи, її ставлення до виконання службових обов?язків, рівень кваліфікації.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача та позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 08.04.2002 проходив службу в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) України; 07.11.2015 на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 25 від 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в Національну поліцію. З грудня 2016 року перебував на посаді поліцейського відділу превенції патрульної поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області; спеціальне звання - старший сержант поліції.

Пунктом 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 05.10.2018 № 3532 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників поліції Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» на старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Підставою для прийняття цього наказу було те, що 21.09.2018 працівниками Управління патрульної поліції (далі - УПП) у Львівській області відносно поліцейських відділу превенції патрульної поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Варянки Ю.П. та ОСОБА_3 Б . О . складено протоколи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 178 та статтею 173 КУпАП, які надійшли до ГУ НП для прийняття рішення відповідно до статті 15 КУпАП.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 21.09.2018 ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою в цивільному одязі, знаходячись у громадському місці в п`яному вигляді, неодноразово виражався нецензурною лайкою; неодноразово погрожував поліцейським, які перебували при виконанні службових обов`язків, виражався при цьому нецензурною лайкою у їх сторону, відмовлявся виконувати їх вимоги та намагався втекти з місця події, за що відносно нього було застосовано спеціальні засоби - кайданки. Такими своїми діями ОСОБА_1 скоїв вчинок, який підриває авторитет поліції.

Вказані порушення стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості позивача, повного ігнорування ним вимог нормативно-правових актів МВС України, НП України та ГУ НП у Львівській області щодо неухильного дотримання службової дисципліни.

Відтак, за грубе порушення службової дисципліни, вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, порушень Правил етичної поведінки поліцейського,на поліцейського відділу превенції патрульної поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 18.10.2018 № 660 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вважаючи зазначені накази неправомірними, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його зокрема тим, що оскаржувані накази не відповідають критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України. При цьому не було враховано обставини, що пом`якшують відповідальність позивача;що під час складання адміністративних протоколів він перебував поза службою, у цивільному одязі та не завдав шкоди третім особам.

Крім того, ГУ НП в Львівській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх рішень щодо накладення на ОСОБА_1 найбільш суворого дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, факту крайнього ступеня тяжкості вчинення позивачем дисциплінарного проступку чи заподіяння ним шкоди, а суд не встановив розсудливих підстав для звільнення позивача.

Зазначені вище обставини є істотними при вирішенні питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а їх неврахування вказує на порушення встановленої процедури щодо накладення стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та зумовлює висновок про протиправність такого рішення.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII«Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

За приписами статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Частинами першою, другою статті 19Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За приписами пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

А пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України,затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Службова дисципліна, відповідно до статтей 1, 2 Дисциплінарного статуту, - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України; а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) усне зауваження;2) зауваження;3) догана;4) сувора догана;5) попередження про неповну посадову відповідність;6) звільнення з посади;7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає порядок накладання дисциплінарних стягнень, встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 були затверджені Правила етичної поведінки поліцейських; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706 (далі - Правила).

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (пункт 1 розділу І Правил).

Метою цих Правил, відповідно до пункту 5 розділу І Правил, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Основні вимоги до поведінки поліцейського визначені розділом ІІ Правил.

Так, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком(пункти 1, 3 розділу ІІ Правил).

За вимогами пунктів 2, 3, 4 розділу IV Правил незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний:бути тактовним та доброзичливим;висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі;надати можливість особі висловити власну думку;до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Як видно із матеріалів справи, в т.ч. із долучених до матеріалів справи відеозаписів, письмових пояснень та рапорту інспектора Бігуна І.О., з метою перевірки заяви ОСОБА_5 про вчинення насильницьких та розпусних дій щодо її малолітньої дочки, працівниками УПП у Львівській області на території станції «Підзамче» було затримано в т.ч. ОСОБА_1 , з метою встановлення його особи та його причетності до зазначених дій.

ОСОБА_1 на той час перебував поза службою, у цивільному одязі, з ознаками алкогольного сп`яніння; разом з ним перебував його колега по службі ОСОБА_6 .

У відповідь на законні вимоги працівників УПП у Львівській області, які перебували у форменному одязі, при виконанні службових обов`язків, в т.ч. й тих, які були старшими від нього за званням, позивач у присутності сторонніх осіб виражався на адресу поліцейських нецензурною лайкою, кричав, обзивав та ображав їх, неодноразово погрожував їм розправою, вів себе зухвало, відмовлявся виконувати їхні вимоги, не дотримувався вимог субординації, затягував складання поліцейськими протоколів, намагався втекти з місця події, а при затриманні вчинив опір поліцейським, в т.ч. порвав на поліцейському футболку, за що стосовно нього було застосовано спеціальні засоби - кайданки.

У зв`язку із зазначеними діями 21.09.2018 працівники УПП у Львівській області склали, зокрема, щодо позивача протоколи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 178 та статтею 173 КУпАП, які надалі надіслали до ГУ НП у Львівській області для прийняття рішення відповідно до статті 15 КУпАП, якою передбачено, що поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (пункт 1.1 Інструкції).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

За приписами пунктів 5.1 - 5.4 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 25.09.2018 № 3346 за фактом порушення, зокрема, позивачем службової дисципліни було призначене службове розслідування, у ході якого було, зокрема, розглянуто вищевказані протоколи, опитано позивача, переглянуто відеозаписи з місця події.

За результатами проведення службового розслідування комісія склала висновок службового розслідування, згідно із яким відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, знайшли своє підтвердження і за грубі порушення службової дисципліни, вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, порушення Правил етичної поведінки поліцейського, за скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції, вважала за необхідне накласти на позивача дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування пунктом 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 05.10.2018 № 3532 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників поліції Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» на старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

А наказом ГУ НП у Львівській області від 18.10.2018 № 660 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявні у справі докази належним чином підтверджують висновки службового розслідування про вчинення позивачем грубого порушення службової дисципліни і Правил етичної поведінки поліцейського, що підриває авторитет поліції, дискредитує звання поліцейського та є несумісним зі статусом поліцейського.

Вказане давало ГУ НП у Львівській області підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, а тому спірні накази є правомірними.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

А відтак при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, пропорційно, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, з урахуванням обставин вчинення порушення; порушень процедури проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення не встановлено.

Разом з тим, суд першої інстанції не навів належної мотивації на користь того, у чому полягала незначна тяжкість дисциплінарного проступку позивача та які саме обставини не були взяті до уваги відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення і в чому полягала відсутність спричиненої ним шкоди.

З приводу посилань суду на те, що позивач на час вчинення порушення перебував поза службою, колегія суддів зазначає (що уже було вказано вище), що за вимогами пункту 3 розділу IV Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта в тому, що ним правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

Тому, підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на посаді відсутні, а відтак не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права,неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року в адміністративній справі № 1340/5167/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Постанова складена у повному обсязі 21 червня 2019 року.