Справа № 233/2785/19
Суддя: Наумик О. О.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/2785/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т.А., розглянувши справу адміністративного судочинства №233/2785/19 за позовом

ОСОБА_1 до

інспектора 4 батальйону, роти №6, Управління патрульної поліції сержанта поліції Сініцина Сергія Анатолійовича,

третя особа - Управління патрульної поліції у Харківській області (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315 А), -

«про скасування постанови про адміністративне правопорушення»,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 4 батальйону, роти №6, Управління патрульної поліції сержанта поліції Сініцина Сергія Анатолійовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1106185 від 28.04.2019 р.; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрити, пославшись на таке:

28.04.2019 р. на автошляху М-03 Київ- Харків- Довжанске він керував транспортним засобом Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час, на 423 км цього автошляху, в населеному пункті Ґонтів Яр, його транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції з підстав перевищення ним встановленого обмеження швидкості на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI20/20 ТС000755 - порушення п.12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), у зв`язку із чим його було притягнуто за ч.1 ст.122 КУпАП до штрафу в розмірі 255 гривень.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1106185 від 28.04.2019 р. винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з таких підстав.

Вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв.

Знак 5.45 «Початок населеного пункту» Ґонтів Яр встановлений с порушенням ДСТУ4100:2014 далеко за фактичній межею забудови, яка прилягає до дороги (понад 300м).

Згідно з національним стандартом України, ДСТУ4100:2014, пункт 10.7.39 Знак 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» потрібно застосовувати для позначення початку та кінця (відповідно початку та кінця), в якому чинні спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, та встановлювати на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. На дорогах з однією, двома або трьома смугами для руху в обох напрямках знак 5.46 допускають розміщувати ліворуч, на зворотному боці знака 5.45, призначеного для зустрічного руху.

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації, але не в автоматичному, а в ручному режимі.

Згідно з ч.1 ст.14 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Між тим, у відповідності до ст.40 Закону України «Про національну поліцію»: «Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні...».

Виходячи з зазначеної норми, а також положень ч.2 ст.19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (Національна поліція, на підставі ст.1 зазначеного Закону, є центральним органом виконавчої влади, а відтак, на неї розповсюджується вказане конституційне положення). Відповідач, будучи поліцейським, не мав права використовувати прилад із функціями фото- та відеофіксації не в автоматичному режимі.

Окрім того, вважає, що Відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Так, Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено.

За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Окрім цього, у відповідності до ч.1 ст.77-2 КпАП України: «Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи». Винятків з цього правила для справ, які розглядаються «за місцем порушення», не передбачено, тобто, зазначена норма стосується усіх справ про адміністративні правопорушення. Відтак, від виявлення, за думкою Відповідача, правопорушення до винесення постанови повинно було надати строк для реалізації прав, передбачених ст.268 КпАП, і до того ж, цей строк не може бути меншим за 3 доби, оскільки саме за такий строк повинно бути повідомлено особу про розгляд справи.

Так само не містить винятків стосовно категорій справ і ст.278 КпАП України, а згідно з нею не було проведено Відповідачем підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, ряд дій, які повинні бути проведені під час такої підготовки, також є спрямованими на дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нескладення Відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості навіть ніяким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніякого пояснення Відповідачем у нього не відбиралося. У оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені.

Тим більше він не міг подати клопотання, скористатися правовою допомогою, тощо, за такої процедури.

До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо.

За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів.

Окрім того, у відповідності до ст.280 КпАП України: «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність».

З`ясування, чи було вчинено правопорушення, та чи винна особа у його вчиненні, а також пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, слід віднести до функції правосуддя.

У відповідності до ст.124 Конституції України: «Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.»

Таким чином, винесення рішення з питання наявності або відсутності складу правопорушення, вини конкретної особи, тощо, може здійснюватися тільки судом. Винесення такого рішення будь-якою іншою службовою особою є привласненням функції правосуддя.

При цьому, відповідно до ст.8 Конституції України: «Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується».

Аналогічна норма міститься й у ч.3 ст.6 КАС України.

У відповідності до ч.4 ст.7 КАС України: «Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії».

Очевидно, що тлумачення на користь особи у разі сумнівів щодо доведеності її вини, як передбачено ст.62 Конституції України і, як вказано у Рішенні Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, цей принцип розповсюджується і на справи про адміністративні правопорушення, стосується й суперечності між собою різних правових норм, що стосуються процесу доведення вини особи.

Первинним у цьому має бути саме дотримання прав особи, і взагалі принципу верховенства права, у відповідності до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України.

За таких умов, навіть, якщо судом буде визнано, що дії Відповідача формально відповідали ст.ст.222, 258 КпАП України, це не може бути підставою для ігнорування порушень зазначених прав та гарантій, а також прямого порушення ст.276 ч.1 КпАП України з урахуванням її тлумачення Конституційним Судом України. Більше того, у такому випадку є підстави для того, щоб суд прийшов о висновку про невідповідність зазначених норм вимогам наведених вище статей Конституції України, із наслідками, передбаченими ч.4 ст.7 КАС України.

Крім того, висновки інспектора патрульної поліції про наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КупАП ґрунтуються на технічних даних, отриманих вимірювачем швидкості TruCAM.

Разом з тим, використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, є неправомірним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 р.

Тобто технічні дані щодо показників швидкості, отримані за допомогою цього засобу вимірювання, не можуть використовуватись на підтвердження обставин скоєння правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що 28.04.2019 р. на автошляху Київ- Харків- Довжанске керував транспортним засобом ОСОБА_2 . В населеному пункті Ґонтів Яр його було зупинено працівниками патрульної поліції з підстав перевищення ним встановленого обмеження швидкості, що не відповідає дійсності, оскільки керований ним автомобіль рухався зі швидкістю 50 км/годину.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, явку представника у судове засідання не забезпечила, пояснень з приводу обставин за заявленими позовними вимогами суду не надала.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку:

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1106185, УПП в Харківській області поліцейським сержантом поліції Сініциним Сергієм Анатолійовичем, 4 бат. 6 рота, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн. за таких обставин:

28.04.2019 р.09:17:43 / 423 км / водій керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ACTROS, номерний знак НОМЕР_2 , у населеному пункті Гонтів Яр рухався зі швидкістю 74 км/г, чим порушив встановлене обмеження швидкості на 24 км/год (швидкість вимірювалася приладом TruCAM LTI20/20 ТС000755), чим порушив п.12.4. ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого:

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст.258 КУпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч.3). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ч.4). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Отже, виходячи з контексту ст.258 КУпАП, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що відповідач мав скласти протокол про адміністративне правопорушення та відхиляє їх.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за оскаржуваним протоколом стало порушення ним п.12.4.ПДР України.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Оскаржувана постанова містить посилання на вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля TruCam LTІ 20/20 № ТС000755, проте відеозапис на підтвердження вищезазначеної дії в якості доказу суду не наданий.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд вважає необхідним зазначити таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 р. № 193.

Проте копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки такого, як лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000755 відповідачем суду не надано, внаслідок чого не підтверджена можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. (серійний номер ТС 000755) та придатність його до застосування.

За наведених обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає позов в частині вимог скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, таким, що підлягає задоволенню.

В частині вимог закриття справи про адміністративне правопорушення позов також підлягає задоволенню за таких підстав:

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані ст.286 КАС України:

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тож оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, позов задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.271,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до

інспектора 4 батальйону, роти №6, Управління патрульної поліції сержанта поліції Сініцина Сергія Анатолійовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315 А),

третя особа - Управління патрульної поліції у Харківській області (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315 А), -

«про скасування постанови про адміністративне правопорушення» - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1106185 від 28.04.2019 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: