Справа № 560/302/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/302/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

20 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року (повний текст рішення складено 11.03.2019 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням періоду ведення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 01.12.2014 року у страховий стаж в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до пункту 3-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01.01.2018 року. Позивач, підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії через відсутність сплати страхових внесків відповідач не в повному обсязі зарахував до її страхового стажу періоди протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала фіксований податок та єдиний податок.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним позивач звернулася в суд з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою від 06.02.2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення згідно поданого відзиву на даний адміністративний позов.

Відзив обгрунтовано тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні пенсії позивачу до страхового стажу зараховані періоди протягом яких сплачувались страхові внески. Підстави для перерахунку пенсії позивачу та зарахування при цьому до страхового стажу періодів протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування та застосуванням фіксованого податку відсутні, оскільки норма Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої у разі відсутності необхідного страхового стажу для визначення права на пенсію за віком згідно статті 26 даного Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку застосовується тільки для осіб, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року.

З врахуванням зазначеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні пенсії ОСОБА_1 , які полягають у відмові в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням її страхового стажу за періоди зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 768, 40 грн., (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що через відсутність сплати страхових внесків до страхового стажу при призначенні пенсії не враховано періоди підприємницької діяльності з січня по червень 2004 року, за жовтень 2004 року, з січня по березень 2005 року, з листопада по грудень 2005 року, за серпень 2011 року. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону, згідно яких в разі відсутності необхідного страхового стажу з 01.01.2018 року для визначння права на пенсію за віком згідно ст. 26 Закону включається, зокрема, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.07.200 по 31.12.2017 включно за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру. Судом проігноровано, що зазначена норма застосовується лише для визначення права на пенсію за віком особам, які звернулися за призначенням пенсії з 01.01.2018 року. Розрахунок тривалості стажу проводиться згідно норм статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та ухвалою суду від 28.05.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Позивачка, правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористалася, інших заяв (клопотань) пояснень суду теж не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 03.08.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія ОСОБА_1 обчислена з врахуванням її страхового стажу в розмірі 30 років 1 місяць 10 днів (враховано по 31.07.2011 року).

Позивач у період з 01.11.2001 року по 31.12.2014 року здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала фіксований податок та єдиний податок.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017 року, розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доповнено пунктом 3-1, відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

В листопаді 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до її страхового стажу періоду ведення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 01.12.2014 року в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до пункту 3-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2018 року.

Листом від 05.12.2018 року №2652/М-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що в розрахунок страхового стажу їй зараховано періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 31.12.2003 року, з 01.07.2004 року по 02.09.2004 року, з 01.11.2004 року по 02.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 02.10.2005 року та з 01.01.2006 року по 31.07.2011 року.

Періоди роботи з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року, з 01.10.2004 року по 31.10.2004 року, з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року, з 01.08.2011 року по 31.08.2011 року та з 01.09.2011 року по 31.12.2014 року не зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків.

В листі відповідач зазначив, що підстави для зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача відсутні, оскільки норми пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовуються тільки для призначення пенсії за віком особам, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції керувався тим, що позивач була звільнена від сплати єдиного внеску, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017 року, внесено зміни до пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону передбачено зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску), суд вважає, що необхідно визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період ведення нею підприємницької діяльності у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, так як позивач була звільнена від сплати єдиного внеску і така обставина надає їй право на зарахування вказаного періоду здійснення нею підприємницької діяльності до страхового стажу.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

З довідки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.01.2019 року №2306/10/22-01-58-06 вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ДПІ м. Хмельницького з 29.10.2001 року.

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 13.02.1998 року №129/98-ВР, позивач сплатила фіксовану суму єдиного податку (фіксований патент) у період з 01.11.2001 року по 31.12.2011 року:

- 01.11.2001 року по 31.12.2001 року - 120,00 грн.;

- 04.01.2002 року по 31.12.20002 року - 720,00 грн.;

- 01.01.2003 року по 31.12.2003 року - 720,00 грн.;

- 01.01.2004 року по 31.12.2004 року - 720,00 грн.;

- 12.01.2005 року по 31.12.2005 року - 720,00 грн.;

- 16.01.2006 року по 31.12.2006 року - 720,00 грн.;

- 10.01.2007 року по 31.12.2007 року - 750,00 грн.;

- 16.01.2008 року по 31.12.2008 року - 1080,00 грн.;

- 12.01.2009 року по 31.12.2009 року - 900,00 грн.;

- 10.01.2010 року по 31.12.2010 року - 1080,00 грн.;

- 13.01.2011 року по 31.12.2011 року - 1215,00 грн.

В період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування - 1 група.

03.07.1998 року за №727/98 Президентом України прийнято Указ Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства".

Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу (чинного на час сплати позивачем єдиного податку у період з 01.01.2001 року по 31.12.2011 року) суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 року №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Слід звернути увагу на те, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 01.11.2001 року по 31.12.2011 року позивач сплачувала у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідно визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року; жовтень 2004 року; з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року; з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року; серпень 2011 року; з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року включно, оскільки позивач сплачувала збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку. Зазначені обставини об`єктивно підтверджуються довідкою Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.01.2019 року №2306/10/22-01-58-06.

З 01.01.2012 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності".

Згідно із пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час перебування позивача на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема: 1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150 000 гривень.

Згідно із пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування регламентовано статтею 298 Податкового кодексу України. Так для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України визначено підстави за яких платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з визначених у цій статті податків і зборів.

Пунктом 300.1 статті 30 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Таким чином враховуючи наведені правові норми Податкового кодексу України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що на відміну від Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" глава 1 Податкового кодексу України "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" не передбачає сплату збору на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в складі сплати єдиного податку фізичною-особою підприємцем, починаючи з 01.01.2012 року.

Верховною Радою України 08.07.2010 року за №2464-VІ, прийнято Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції чинній станом на 01.01.2012 року) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач у зв 'язку із набранням чинності змінами до Податкового кодексу України з 01.01.2012 року, обрала спрощену систему оподаткування та у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, як платник 1 групи. Таким чином враховуючи те, що позивач з 03.08.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вона здійснюючи підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" була звільнена від сплати єдиного внеску та могла бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач була звільнена від сплати єдиного внеску, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017 року, внесено зміни до пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону передбачено зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску), колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що необхідно визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період ведення нею підприємницької діяльності у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, так як позивач була звільнена від сплати єдиного внеску і така обставина надає їй право на зарахування вказаного періоду здійснення нею підприємницької діяльності до страхового стажу.

Крім того, встановлено, що відповідач до страхового стажу позивача зарахував періоди протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність, а саме: з 01.11.2001 року по 31.12.2003 року, з 01.07.2004 року по 02.09.2004 року, з 01.11.2004 року по 02.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 02.10.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.07.2011 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції Головне управління підтвердило зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні періодів зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю: з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року; жовтень 2004 року; з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року; з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року; серпень 2011 року; з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року; з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, а тому судова колегія підтримує позицію суду першої інстанції та вважає вірним твердження суду, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди та здійснити перерахунок пенсії позивача.

Стосовно позовної вимоги позивача про здійснення виплати пенсії із зарахуванням періодів зайняття нею підприємницькою діяльністю, суд першої інстанції правильно зазначив, що остання задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною та може бути реалізована лише після здійснення перерахунку пенсії позивача та чіткого визначення відповідних сум, які могли бути недоплачені позивачу, після набрання законної сили даним рішенням суду. При цьому, суд допускає, що при зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів здійснення нею підприємницької діяльності, розмір пенсії при проведенні відповідного перерахунку, може не збільшитися. Крім того рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржене в апеляційному порядку.

Одночасно суд зауважує, що норма Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої у разі відсутності необхідного страхового стажу для визначення права на пенсію за віком згідно статті 26 даного Закону до страхового стажу включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку не містить приписів щодо її застосування виключно для осіб, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року, тому при вирішенні спору не бере до уваги відповідні пояснення представника відповідача в судовому засіданні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій при вирішенні питання щодо зарахуванні до страхового стажу позивачки вказаних періодів здійснення нею підприємницької діяльності, тому її позовні вимоги підлягали частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.