Справа № 240/6558/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/6558/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання видати посвідчення,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача в частині не видачі їй посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії;
- зобов`язати відповідача видати їй посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 мав статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), однак 18 вересня 2013 року через захворювання на рак підшлункової залози з метастазами в печінку та великий сальник та на анемію він помер. В подальшому Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС був складений експертний висновок від 04.12.2013 №2076-7807, яким встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до його смерті, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС. З огляду на зазначене ОСОБА_1 вважає, що вона має право на встановлення їй статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Однак, комісією при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було відмовлено у визначенні ОСОБА_1 статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, про що було складено протокол від 01.03.2019 №8. При цьому підставою для відмови стало те, що за життя чоловік ОСОБА_1 не був віднесений до 1, 2 категорії із числа постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС та 3 категорії із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому відповідач дійшов висновку про відсутність законодавчих підстав для видачі позивачу відповідного посвідчення.
Позивач зазначає, що така відмова є протиправною, оскільки вважає, що її чоловік ОСОБА_2 мав законні підстави отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, однак з незалежних від нього підстав не отримав такого посвідчення, оскільки помер. Крім того, вказує на те, що захворювання та смерть її чоловіка пов`язані з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком від 19.09.2013 №1-6083, який був винесений на наступний день після його смерті, а також зауважує, що зазначена обставина не впливає на наявність у її чоловіка права на отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, оскільки наявність самої хвороби в нього було виявлено при житті та документи про встановлення причин захворювання були наданні йому при житті.
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 02 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 240/6558/19 без повідомлення (виклику) учасників справи.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі 06 травня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Житомирської обласної державної адміністрації, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано відповідачем 08.05.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду (а.с.31).
21 травня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підтвердження такої правової позиції вказав, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видається дружині померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 3, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. З огляду на зазначене, відповідач наголошує, що обов`язковою умовою для встановлення особі статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою є наявність експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою, а також наявність у померлого громадянина посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 або 2, або ж посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3. В свою чергу, у померлого ОСОБА_2 був відсутній статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 або 2, або ж статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3. Зважаючи на викладене, Житомирська обласна державна адміністрація зазначає, що звертаючись із заявою про видачу посвідчення дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, ОСОБА_1 не мала достатніх правових підстав для його отримання, а тому відмова комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлена протоколом від 01.03.2019, у видачі їй посвідчення прийнята відповідно до норм чинного законодавства (а.с.34-37).
У відповідності до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 28 серпня 1971 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 28.08.1971. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а.с.19).
Відповідно до посвідчення 3 категорії серії НОМЕР_2 , виданого Житомирською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зоні гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (а.с.20).
В свою чергу ОСОБА_2 мав статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням 3 категорії серії НОМЕР_3 від 15.04.1993, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.21).
Згідно із заключенням для МСЕК №1693 від 25.07.2013, виданим Житомирським обласним онкологічним диспансером, ОСОБА_2 у зв`язку із наявністю захворювання на рак підшлункової залози з множинними метастазами у печінку перебував на обліку в Житомирському облонкодиспансері з 2013 року (а.с10).
17 вересня 2013 року Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні № 07 було розглянуто звернення ОСОБА_2 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та складено експертний висновок від 19.09.2013 №1-6083 про те, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.14).
Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.09.2013 (а.с.17).
Відповідно до протоколу патологоанатомічного дослідження №33 від 18.09.2013 (а.с.11-13) та довідки про причину смерті від 18.09.2013 (а.с.18) причиною смерті ОСОБА_2 став рак хвоста підшлункової залози з метастазами в печінку та великий сальник, а також анемія.
В подальшому, Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні 27 листопада 2013 року № 09 було розглянуто звернення родичів померлого ОСОБА_2 на предмет встановлення причинного зв`язку його смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та складено експертний висновок від 04.12.2013 №2076-7807, в якому встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.15).
У зв`язку з тим, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, позивач вважає, що вона має право на встановлення їй статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
З метою реалізації свого права, ОСОБА_1 у червні 2018 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області із заявою про видачу їй посвідчення дружини померлого громадянина, віднесеного до категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Однак, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області листом від 05.06.2018 №2052/195 повідомило позивача, що відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих 1 категорії відносяться інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Оскільки чоловіку позивача не було встановлено групу інвалідності, яка пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, то підстав віднести його до потерпілих від Чорнобильської катастрофи 1 категорії немає. З огляду на це, позивачу було відмовлено у видачі посвідчення дружини померлого, віднесеного до 1 категорії, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Не погоджуючись із зазначеними діями Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №0640/3436/8, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області щодо неприйняття документів від ОСОБА_1 та не направлення подання до Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення, як дружині померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (1 категорії), а також зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області прийняти від ОСОБА_1 документи та направити до Житомирської обласної державної адміністрації подання для вирішення питання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення, як дружині померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (1 категорії) (а.с.22-26).

На виконання зазначеного судового рішення, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області надіслало до Житомирської обласної державної адміністрації заяву ОСОБА_1 про видачу їй посвідчення дружини померлого громадянина, віднесеного до категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою з доданими до неї документами, а також подання щодо визначення їй зазначеного статусу.

01 березня 2019 року комісією при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було розглянуто справу ОСОБА_1 , що визначення їй статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою та прийнято рішення, оформлене протоколом від 01.03.2019 №8, про відмову позивачу у визначенні зазначеного статусу, у зв`язку з тим, що подані нею документи не відповідають вимогам п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (а.с.29).

Про прийняте рішення Житомирська обласна державна адміністрація листом від 27.03.2019 №1820/2-19/47 повідомила виконавчий комітет Коростенської міської ради, а також зобов`язала останній повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду комісією подання про визначення їй статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Так, зі змісту вказаного листа вбачається, що подані ОСОБА_1 документи не відповідають вимогам п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551. Зокрема відповідачем зазначено, що згідно з частиною другою статей 20, 21, 22 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 статті 20 даного Закону, розповсюджуються на дружину померлого громадянина за умови наявності причинного зв`язку між смертю та Чорнобильською катастрофою та віднесення громадянина (до моменту смерті) до категорії 1, 2 та 3 із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Таким чином, посвідчення померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, видаються відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою КМУ від 11.07.2018 № 551 на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи або на підставі відповідного посвідчення. Враховуючи той факт, що за життя чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не був віднесений до категорії 1, 2 із числа постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС чи до категорії 3 із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, Житомирська обласна державна адміністрація дійшла до висновку, що згідно з чинним законодавством підстав для видачі ОСОБА_1 відповідного посвідчення немає (а.с.28).

Таким чином, судом встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_1 у визначення їй статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, та видачі їй відповідного посвідчення, стала відсутність у її померлого чоловіка ОСОБА_2 статусу та відповідного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, 2, або ж статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 3.

Протиправні, на думку позивача, дії Житомирської обласної державної адміністрації щодо не видачі ОСОБА_1 посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, стали підставою для її звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії Житомирської обласної державної адміністрації на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з ст. 1 Закону №796-XII цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Стаття 13 Закону №796-XII встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за: пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою; матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

ОСОБА_4 , які відносяться до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, визначені в статті 9 Закону №796-XII.

Так, зазначеною статтею передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно з пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 частини 1 статті 20 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14 Закону №796-XII), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема:

- користування при виході на пенсію та зміні місця роботи поліклініками, до яких вони були прикріплені під час роботи;

- переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування;

- виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 процентів середньої заробітної плати незалежно від страхового стажу;

- 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирної плати, плати за управління багатоквартирними будинками), комунальними послугами (газ, електрична і теплова енергія, водопостачання, водовідведення та інші послуги) у межах середніх норм споживання, передбачених законом, телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості);

- передача безплатно в приватну власність займаних ними та їх сім`ями квартир (будинків) державного та громадського житлового фонду незалежно від того, чи є зазначена особа наймачем чи членом сім`ї наймача;

- обов`язкове (протягом року після подання заяви) відведення місцевими радами земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва для тих, хто потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку, а також відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, садівництва і городництва, будівництва індивідуальних гаражів і дач;

- позачерговий протягом року вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів для тих, хто потребує поліпшення житлових умов, до кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічного обслуговування, до садівницьких товариств, а також право на позачергове придбання садових будинків або матеріалів для їх будівництва, для індивідуальної забудови;

- позачергове влаштування в заклади соціального захисту, а також на обслуговування службами соціального захисту вдома, якщо хворий не має близьких родичів, які проживають з ним.

Разом з тим, ч. 2 ст. 20 Закону №796-XII встановлено, що пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 цієї статті, надаються дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну (на час опікунства) дітей померлого.

Частиною 2 статті 21 Закону №796-XII, яка регулює відносини з приводу компенсацій та пільг громадянам, віднесеним до категорії 2, також закріплено аналогічну норму, яка передбачає, що пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 статті 20, надаються дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну (на час опікунства) дітей померлого.

Крім того, частиною 2 статті 22 Закону №796-XII визначено, що пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 статті 20, надаються дружині (чоловіку) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що до кола осіб на яких поширюється дія Закон України від "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та які мають право на отримання визначених цим законом пільг належать дружина (чоловік) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

В свою чергу, дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також опікуну дітей померлого видається посвідчення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 20, ч. 2 ст. 21, ч.2 ст.22 Закону №796-XII).

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 (далі - Порядок № 551).

Зазначений Порядок № 551 визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п. 2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з п. 11 Порядку № 551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Пунктом 10 Порядку № 551 дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорії 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного (віднесеної) до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також дружині (чоловіку), якщо та (той) не одружилася (одружився) вдруге, померлого (померлої) громадянина (громадянки), віднесеного (віднесеної) до категорії 1, 2 або 3, смерть якого (якої) пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, або опікуну дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видається посвідчення "Дружина (чоловік) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих) категорії ___, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікуна дітей померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою" темно-бордового кольору.

В розумінні вищезазначеної норми вбачається, що особа має право на встановлення їй статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою у випадку, коли померлий громадянин за життя мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 або 2, або мав статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 або 2, або ж мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 3. При цьому у всіх випадках смерть померлого громадянина повинна бути пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

При цьому, відповідно до абз. 14 п.11 Порядку № 551 посвідчення видаються дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорій 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Як вже було зазначено судом, Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (ст. 65 Закону №796-XII).

Таким чином, суд приходить до висновку, що особа, яка звертається до відповідної комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, для встановлення їй статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, повинна надати до зазначеної комісії відповідні документи, які підтверджують наявність у неї права на встановлення зазначеного статусу.

Такими документами є:

1) експертний висновок щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою;

2) документ, що підтверджує наявність у померлого громадянина відповідного статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, який надає його дружині (чоловіку) права на визначення їй (йому) статусу дружини (чоловіка) померлого громадянина (громадянки), смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, зокрема:

- посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 або 2;

- посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорії 1 або 2;

- посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 3;

- інший документ, що підтверджує наявність у померлого громадянина відповідного статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В матеріалах справи міститься експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 04.12.2013 №2076-7807, в якому встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.15).

В свою чергу під час розгляду справи судом було безспірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що померлий ОСОБА_2 за життя мав статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 15.04.1993, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.21).

Доказів того, що померлому ОСОБА_2 встановлювався статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 або 2, або статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 або 2, або ж статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, матеріали справи не містять.

Такі докази не надавались ОСОБА_1 й на розгляд комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В контексті наведеного суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою та видачі їй відповідного посвідчення, оскільки за життя її померлий чоловік ОСОБА_2 не був віднесений до категорії 1, 2, або 3 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи до категорії 1 або 2 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, тобто не мав відповідного статусу, який би надавав його дружині право на встановлення їй статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що приймаючи рішення, оформлене протоколом від 01.03.2019 № 8, про відмову ОСОБА_1 їй у визначенні статусу дружини померлого громадянина з числа потерпілого 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, відповідач діяв відповідно до чинного законодавства.

З приводу доводів позивача про те, що її чоловік ОСОБА_2 мав законні підстави отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, оскільки його захворювання та смерть пов`язані з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним експертним висновком, однак з незалежних від нього підстав не отримав такого посвідчення, оскільки помер, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII, яка визначає категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій, передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до абз. 3 п.3 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б синього кольору.

З аналізу зазначений норм вбачається, що у випадку встановлення особі, яка належить до числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, інвалідності пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, така особа набуває права на видачу їй посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

З матеріалів справи вбачається, що експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 19.09.2013 №1-6083 було встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.14).

Однак, групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, чоловіку позивача відповідною медико-соціальною експертною комісією встановлено не було, як і не було отримано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, оскільки 18 вересня 2013 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 18.09.2013 (а.с.17).

Таким чином, за життя статусу громадянина потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_2 не отримав.

В свою чергу, частиною 4 статті 65 Закону №796-XII передбачено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Видача посвідчень здійснюється вказаними органами відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що питання щодо визначення у особи статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видача такій особі відповідного посвідчення відповідно до вимог 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" належить до дискреційних повноважень відповідної обласної державної адміністрації.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законодавством, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в даному випадку питання щодо можливості встановлення ОСОБА_2 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії належить до дискреційних повноважень Житомирської обласної державної адміністрації та не може бути вирішене судом під час розгляду даної справи.

Суди не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством,

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи позивача про те, що вона має право на отримання посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, оскільки її чоловік мав законні підстави отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, однак з незалежних від нього підстав (через смерть) не отримав такого посвідчення.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС доведено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами правомірність дій Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення дружини померлого громадянина, смерть якого пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Житомирської обласної державної адміністрації (м-н С.П.Корольова, 1, м.Житомир, 10014; код ЄДРПОУ 0022489) про визнання дій протиправними, зобов`язання видати посвідчення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович