Справа № 520/6008/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

"25" червня 2019 р. № 520/6008/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №520/6008/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича (вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ 32,01032), Державного бюро розслідувань (вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ 32, 01032) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 20.06.2019 р., просить суд:

визнати протиправними дії Директора ДБР Труби Р. М. з прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 та винесення наказу № 148-ос та зобов`язати Директора Державного бюро розслідувань Трубу Романа Михайловича утриматися від прийняття рішення, зокрема, шляхом видання наказів, розпоряджень інших формах, про звільнення ОСОБА_1 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, без погодження (отримання згоди) такого рішення із першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань у відповідності до положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»;

визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення №148-ос від 28.05.2019 р.;

поновити ОСОБА_1 на посаді Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/6008/19.

Через канцелярію суду 25.06.2019 р. позивачем подано клопотання, яким просить суд:

зупинити дію індивідуального акта - Наказу Директора Державного бюро розслідувань Труби Р.М. про звільнення Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_1 № 148-ос від 28.05.2019 року, до моменту розгляду судом спору по суті та набрання законної сили рішенням суду;

заборонити Директору Державного Бюро Розслідувань Трубі Роману Михайловичу приймати рішення, зокрема, шляхом видання наказів, розпоряджень або інших актів індивідуальної дії про звільнення ОСОБА_1 з посади Директора ТУ ДБР у місті Полтаві без погодження такого рішення із першим заступником та заступником Директора ДБР, а також без подання Конкурсної комісії;

заборонити Директору Державного бюро розслідувань Трубі Роману Михайловичу приймати рішення про оголошення конкурсу на заняття вакантної посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, та оголошення конкурсу, до моменту розгляду судом спору по суті та набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах "Кресс проти Франції" (Kress v. France), "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), "Т. проти Італії " (Т. v. Italy) та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що Директор ДБР видав очевидно незаконний наказ про звільнення із порушенням встановленого чинним законодавством порядку, із перевищенням своїх повноважень, з метою належного захисту порушених прав позивача слід вжити заходи забезпечення позову. При цьому застосування заходу забезпечення у виді зупинення наказу про звільнення №148-ос від 28.05.2019 року спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановленні їх обґрунтованості.

Суд наголошує, що в адміністративних справах щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, в даному випадку рішення відповідача про звільнення, забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії вказаного акта, суд фактично втручається у службові відносини з відповідними наслідками. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову, заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому у суду відсутні законні підстави для постановлення судового рішення про забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Керуючись ст. ст.150-158, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №520/6008/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича ( вул . Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ 32,01032), Державного бюро розслідувань (вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ 32, 01032) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 25 червня 2019 року.

Суддя В.В. Сагайдак