Справа № 520/8446/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.Справа № 520/8446/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 27.02.19 року по справі № 520/8446/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області , Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 504-1303 від 11.04.2017 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східної об`єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 4 від 26.05.2016 р. повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 03.05.2018 р. № -2038 повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 03.05.2018 р. № -2038 повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.07.2018 р. № повністю,

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 04.06.2018 р. № 82233-17 повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога є протиправними, оскільки зобов`язання щодо сплати орендної плати чи земельного податку у позивача відсутні, а нарахування відповідачем орендної плати на підставі припинених договорів оренди землі є необґрунтованими, оскільки позивач не повинен сплачувати орендну плату за земельні ділянки, користувачем яких не є, у зв`язку із чим спірні рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі № 520/8446/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 року, № 504-1303 від 11.04.2017 року, № 4 від 26.05.2016 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року.

Скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області № 82233-17 від 04.06.2018 року.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, між Харківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 27.01.2005р. за № 8518/05. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

07.04.2006 року між Харківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі загальною площею 0,0924 га, який був зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 07.04.2006р. за № 41.

21.08.2009 року ОСОБА_1 , як власником нежитлової будівлі, був укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, згідно якого право власності на будівлю перейшло ОСОБА_2 . Договір купівлі - продажу в установленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1288.

Право власності на нежитлову будівлю було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 23743406 від 02.09.2009 р.

Після набуття права власності на зазначену вище будівлю, гр. ОСОБА_2 було здійснено реконструкцію нежитлової будівлі та переобладнано в індивідуальний житловий будинок без отримання дозволу ДАБК м. Харкова.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.09.2010р. по справі № 2-5063/10 за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно пере обладнаний житловий будинок літ. "А-2", по АДРЕСА_1 .

В рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова також зазначено, що ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі літ. "А-2", по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу від 21.08.2009р., під експлуатацію якої було відведено земельну ділянку відповідно до договорів оренди земельних ділянок від 27.01.2005р. та 07.04.2006р.

Право власності на житловий будинок було зареєстровано в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 28012746 від 16.11.2010р.

Вказані обставини були встановлені у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2014 року по справі № 820/6335/14, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваних рішень представник відповідача посилався на те, що згідно листа Департаменту земельних відносин від 24.02.2015 р. № 8785/10 та акта обстеження земельної ділянки від 06.06.2014 р. № 1293/14 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 використовується позивачем для обслуговування будівель і споруд. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. по справі № 645/9624/15ц зареєстрована додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, укладеного Харківською міською радою із ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 924 кв.м., внаслідок чого донараховано орендну плату за 2016 - 2018 роки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не є користувачем земельної ділянки, він не є платником земельного податку, а відтак нарахування відповідачем податкових зобов`язань спірними рішеннями, є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці. що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Стаття 141 Земельного кодексу України встановлює, що підставами припинення права користування земельною ділянкою, є, зокрема набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" також передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

За приписами п. 287.1 та п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України власники або землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Так, фактично єдиною підставою для нарахування відповідачем податкових зобов`язань з орендної плати послугувало рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. по справі № 645/9624/15ц, відповідно до якого зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладеного Харківською міською радою із ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 924 кв.м.

Натомість, постановою Харківського апеляційного суду від 14.11.2018 року по справі № 645/9624/15-ц рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 р. скасовано. Відмовлено у задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 503-1303 від 11.04.2017 року, № 504-1303 від 11.04.2017 року, № 4 від 26.05.2016 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № -2038 від 03.05.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року, № від 04.07.2018 року є протиправними, а тому підлягають скасуванню в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність власних рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі № 520/8446/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року по справі № 520/8446/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 20.06.2019 року