Справа № 824/550/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/550/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) податковий борг за узгодженим грошовим зобов`язанням у сумі 1917,96 грн, в тому числі з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 1469,51 грн та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами у сумі 448,45 грн до Державного бюджету.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДФС у Чернівецькій області зазначає, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг у сумі 1917,96 грн, зокрема: з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 1469,61 грн (у тому числі 1222,40 грн - штрафна санкція, 247,11 - пеня) та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами у сумі 448,45 грн (у тому числі 373,03 грн - штрафна санкція, 75,42 грн - пеня).

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу йому була направлена податкова вимога форми "Ф" від 29 червня 2017 року №17-17. Однак, вжитті заходи не призвели до погашення наявного боргу у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на норми Податкового кодексу України, просить суд стягнути податковий борг з відповідача на загальну суму 1917,96 грн.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для надання відзиву на позов.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 травня 2019 року на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та згідно матеріалів справи є податковою адресою платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , було відправлено ухвалу від 20 травня 2019 року.

Однак, конверт із такою ухвалою повернувся до суду з відміткою пошти про не вручення, причина - "адресат відсутній".

Частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, своїм правом подати, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки провадження у справі відкрито 20 травня 2019 року, суд розглядає справу в межах строку, встановленого частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, податкова адреса платника податків - АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи на підставі заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 27 травня 2016 року №б/н (вх. №М/64 від 27 травня 2016 року) та на виконання наказу ГУ ДФС у Чернівецькій області від 31 травня 2016 року №195 «Про проведення документальної невиїзної перевірки», робочою групою посадових осіб ГУ ДФС у Чернівецькій області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку стану дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товару, який переміщувався за митною декларацією ЕК 11 (АА) №408040000/2013/009797 від 11 липня 2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 29 червня 2016 року №2/24-13-13-01-27/.

Під час перевірки встановлено наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обов`язку зі сплати митних платежів на загальну суму 1276,34 грн, у тому числі: ввізного мита на суму 298,42 грн та податку на додану вартість на суму 977,92 грн.

З урахуванням вказаного, перевіркою встановлені порушення:

- пункту 2 частини 2 статті 191, частини 2 статті 193 Митного кодексу України, занижено податкове зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 298,42 грн;

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість по товарах, що ввозяться на митну територію України (митної вартості товарів з урахуванням мита) на загальну суму 977,92 грн.

Вказано, що сума грошових зобов`язань, самостійно визначена контролюючим органом відповідно до підпункту 54.3.6, пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Повідомлено, що відповідно до пункту 8 статті 354 Митного кодексу України у разі незгоди керівника підприємства з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті про результати перевірки, він зобов`язаний підписати акт з запереченнями, які він має право подати протягом п`яти днів з дня отримання акта перевірки.

На підставі акта перевірки, 12 липня 2016 року відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікарських засобів дозволених до виробництва на суму 1222, 40 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 977,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями) - 244,48 грн.

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами у сумі 373,03 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 298,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями) - 74,61 грн.

Крім того, відповідно до статті 129 Податкового кодексу України за порушення строків сплати податку на додану вартість відповідачу нараховано пеню у сумі 247,11 грн. За порушення строків сплати мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами відповідачу нараховано пеню у сумі 75, 42 грн.

Таким чином за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на загальну суму 1917,96 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 1917,96 грн не сплатив, Головне управління ДФС у Чернівецькій області звернулось до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-17.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено корінець податкової вимоги форми "Ф" №17-17 від 29 червня 2017 року на суму 1917,96 грн.

Вказану вимогу позивач отримав 03 серпня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

На момент утворення досліджуваних заборгованостей зазначена податкова вимога не була відкликана.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

З матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення форми "Р" № та № від 12 липня 2016 року позивач отримав 13 липня 2016 року, про що свідчить підпис останнього.

Судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувались, доказів їх оскарження в судовому чи в адміністративному порядку відповідачем не надано.

Відтак, зазначене податкове зобов`язання є узгодженим.

Таким чином, судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 1917,96 грн, яка виникла з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Оскільки заборгованість у сумі 1917,96 грн виникла з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами, які відповідно до підпунктів 9.1.3 та 9.1.7 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України відносяться до загальнодержавних податків, то такі повинні бути стягнуті до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 ) податковий борг до Державного бюджету України за узгодженим грошовим зобов`язанням у сумі 1917 (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять) грн 96 коп, в тому числі з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у сумі 1469 (одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) грн 51коп та мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами у сумі 448 (чотириста сорок вісім) грн 45 коп.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013).

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податкова адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Лелюк О.П.