Справа № 240/1188/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 червня 2019 року м. Житомир справа №240/1188/19
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації, третя особа: Департамент праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14 травня 2019 року, просить:
- визнати протиправним рішення Житомирської обласної державної адміністрації від 08 листопада 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення категорії "2" потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати Житомирську обласну державну адміністрацію повторно розглянути подання Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації щодо оформлення та видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії "2".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач за наслідками розгляду подання Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації протиправно відмовив ОСОБА_1 у оформленні та видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії "2" за відсутності правових підстав для винесення такої відмови.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.
22 березня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Житомирська обласна державна адміністрація позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що щодо позивача відсутні законодавчо передбачені підстави для оформлення та видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії "2" (а.с. 48-51).
Крім того, 22 березня 2019 року представником Житомирської обласної державної адміністрації до відділу документального забезпечення суду подано клопотання про залучення Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача (а.с. 56-57).
В підготовчому засіданні, призначеному на 28 березня 2019 року о 10:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, якою клопотання представника Житомирської обласної державної адміністрації задоволено та залучено Департамент праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 16 квітня 2019 року о 12:30, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 28 березня 2019 року.
16 квітня 2019 року представником Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації, у строк та в порядку, визначеному статтею 165 КАС України, до відділу документального забезпечення суду подано письмові пояснення по суті позову, відповідно до змісту яких Департамент праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вказує, що оскільки відповідно до наданих позивачем документів, необхідний та встановлений законом термін проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у ОСОБА_1 відсутній, визначення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії ОСОБА_2 не є можливим (а.с. 74-75).
В підготовчому засіданні, призначеному на 16 квітня 2019 року о 12:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13 травня 2019 року о 14:00, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 16 квітня 2019 року.
В судовому засіданні, призначеному на 13 травня 2019 року о 14:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 27 травня 2019 року о 14:00, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 13 травня 2019 року.
14 травня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшла уточнена позовна заява (а.с. 84-85).
В судовому засіданні, призначеному на 27 травня 2019 року о 14:00 судом в порядку статті 243 КАС України з метою належного захисту прав позивача без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про прийняття заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог та оголошено перерву у судовому засіданні до 13 червня 2019 року о 12:00, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 27 травня 2019 року.
12 червня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 93-95).
В судове засідання, призначене на 13 червня 2019 року о 12:00 прибули представник позивача та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, попередньо подавав до матеріалів справи письмові пояснення по суті позову. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог.
Судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами письмового провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 13 червня 2019 року.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 04 квітня 1997 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с. 33).
У відповідності до довідки Держадміністрації Лугинського району №Л-39, ОСОБА_1 1967 року народження дійсно проживав на території безумовного (обов`язкового) відселення на день аварії або станом на 01 січня 1993 року прожив у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років у с. Рудня-Повчанська Лугинського району Житомирської області: з 26 квітня 1986 року по 14 листопада 1988 року, з 30 листопада 1990 року по 11 грудня 2003 року (а.с. 30).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 15 серпня 2018 року №370, ОСОБА_1 1967 року народження дійсно в період з 26 квітня 1986 року по 14 листопада 1988 року (з 15 листопада 1988 року по 25 жовтня 1990 року - служба в радянській армії) та з 30 листопада 1990 року по 11 грудня 2003 року постійно проживав та був зареєстрований в с. Рудня - Повчанська Лугинського району Житомирської області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення (а.с. 80-81). Підстави: господарські книги №5 за 1986-1990 рр. особ. рах. № НОМЕР_2 ; №4 за 1991-1995 рр. особ. рах. № НОМЕР_3 ; №4 за 1996-2000 рр. особ. рах. № НОМЕР_4 ; №5 за 2001-2005 рр. особ. рах. № НОМЕР_5 (а.с. 31).
Листом Лугинської районної державної адміністрації вих. №К/122/14 від 12 вересня 2019 року позивачу повідомлено, що зважаючи на відомості, зазначені у довідці Виконавчого комітету Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 15 серпня 2018 року №370, підстав для видачі довідки - додатка №4 для підтвердження статусу потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2 немає (а.с. 32).
У відповідності до витягу з Протоколу комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 08 листопада 2018 року №3, за результатами розгляду справи ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б було вирішено відмовити у видачі такого посвідчення у зв`язку з тим, що позивач у визначений законом термін не проживав на території зони безумовного (обов`язкового) відселення в с. Рудня-Повчанська Лугинського району (пункт 5 абзацу 2 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) (а.с. 11). Вказані обставини були також повідомлені позивачу листом Житомирської районної державної адміністрації вих. №6872 від 03 грудня 2018 року (а.с. 15).
Не погоджуючись із рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, наголошуючи, що має право на отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 16 Конституції України проголошено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).
Положеннями статті 11 Закону №796-XII закріплено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:
1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;
2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;
4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;
5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;
6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.
У відповідності до частини першої статті 14 Закону №796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
1) особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1;
2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
- з моменту аварії до 01 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення - категорія 2;
3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:
- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;
- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:
- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років - категорія 3.
Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" від 11 липня 2018 року №551 (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної відмови, далі - Порядок №551).
Пунктом 2 Порядку №551 визначено, що посвідчення є документом, який підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Пунктом 5 Порядку №551 передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 2) серії Б сірого кольору.
У відповідності до пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів. Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Пунктом 13 Порядку №551 встановлено, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

У відповідності до пункту 14 Порядку №551, рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам частини другої статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються, зокрема, такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення - категорія 2. Вказане узгоджується зі змістом пункту 5 Порядку №551.

В обґрунтування протиправності відмови у наданні йому статусу 2 категорії позивач посилається на відомості з довідки Виконавчого комітету Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 15 серпня 2018 року №370 щодо підтвердження факту постійного проживання з 26 квітня 1986 року по 14 листопада 1988 року (з 15 листопада 1988 року по 25 жовтня 1990 року - служба в радянській армії) та з 30 листопада 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 2003 року в с. Рудня - Повчанська Лугинського району Житомирської області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Суд зазначає, що позивачем було залишено поза увагою положення абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-XII та пункту 5 Порядку №551 в частині необхідності такого постійного проживання до прийняття постанови про відселення - постанови Ради Міністрів Української РСР "Про організацію виконання Постанови Верховної Ради Української РСР "Про невідкладні заходи щодо захисту громадян України від наслідків Чорнобильської катастрофи" від 23 серпня 1990 року №228.

Доказів постійного проживання ОСОБА_1 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії (26 квітня 1986 року) до прийняття постанови про відселення (23 серпня 1990 року) матеріали справи не містять.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що підтвердження факту постійного проживання з 26 квітня 1986 року по 14 листопада 1988 року є достатньою та самостійною підставою для видачі посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 2) серії Б та зазначає наступне.

Так, надані позивачем письмові докази та підтверджуючі документи свідчать про наявність підстав для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 (факт проживання станом на 01 січня 1993 року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років), однак, вказане посвідчення вже було у встановленому законом порядку отримано позивачем, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 04 квітня 1997 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с. 33).

При цьому, позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності обставин (факту проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26 квітня 1986 року до прийняття постанови про відселення - 23 серпня 1990 року), які є правовою підставою для набуття статусу "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" категорії 2 в розумінні положень абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-XII.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що у відповідності до вимог пункту 11 Порядку №511 імперативною та необхідною передумовою для прийняття обласною державною адміністрацією рішення про оформлення та видачу ОСОБА_1 посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 2) серії НОМЕР_6 є попереднє отримання позивачем довідки встановленої форми, затвердженої додатком №4 до Порядку №551 (а.с. 76).

Водночас, як встановлено зі змісту листа Лугинської районної державної адміністрації вих. №К/122/14 від 12 вересня 2019 року, позивачем вказаної довідки отримано не було (а.с. 32).

Сукупності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту видачі позивачу довідки, затвердженої додатком №4 до Порядку №551, матеріали справи не містять.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про правомірність відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б, оформленої Протоколом комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 08 листопада 2018 року №3.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено протиправність відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 серії Б, оформленої Протоколом комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 08 листопада 2018 року №3, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: ) до Житомирської обласної державної адміністрації (майдан С. П. Корольова, 1, м. Житомир, 10014. РНОКПП/), третя особа: Департамент праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації (майдан С.П. Корольова, 3/14, Житомир, 10014. РНОКПП/) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 20 червня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова