Справа № 440/4732/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р.Справа № 440/4732/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Донець Л.О. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 18.02.19 року по справі № 440/4732/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №Ф-5722-25 на суму 22156,94 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ст. 242 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові пояснення, які просив врахувати при розгляді справи. Також просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 11.07.2013, номер запису про державну реєстрацію 0022662, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №196757.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.10.2018 ФОП ОСОБА_1 взято на облік як платника податків у ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області.

22.11.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу №Ф-5722-25 про сплату заборгованості з єдиного внеску станом на 31.10.2018 у сумі 22156,94 грн.

Не погоджуючись із вимогою від 22.11.2018 №Ф5722-25, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 22156,94 грн є недоїмкою, що виникла станом на момент перебування позивача на обліку у Бахмутській ДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області, а відтак, позивач звільнений від виконання обов`язку зі сплати відповідних сум єдиного внеску з огляду на приписи пункту 94 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ /надалі Закон № 2464-VІ/.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В абзаці третьому частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов`язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон від 02.09.2014 №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким, крім іншого, внесені зміни до Закону №2464-VI та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 93, яким передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" визначено, що пункт 93 Закону №2464-VI в редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII необхідно вважати пунктом 94. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Системно проаналізувавши наведені вище положення чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Горлівка (Горлівська міська рада).

Крім того, згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, м. Горлівка (Горлівська міська рада) Донецької області віднесено до населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, саме факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону №2464-VІ, якою є спірна вимога.

При цьому, згідно з положеннями Закону №1669-VII, достатньою підставою, зокрема, для звільнення від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску є встановлення факту знаходження платника на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права викладено у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №805/86/16-а, що враховується судом з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Письмові докази свідчать, що недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 22156,94 грн складається з єдиного внеску, що сплачується фізичними особами-підприємцями.

Судова колегія враховує, що на момент виникнення відповідної недоїмки ФОП ОСОБА_1 перебував на обліку як платник єдиного внеску у Бахмутській ДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області, що підтверджено відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та обліковими даними ФОП ОСОБА_1 , наданими представником відповідача.

Крім того, витягами з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" підтверджено, що станом на 19.10.2018 за ФОП ОСОБА_1 обліковувалась недоїмка у розмірі 22156,94 грн.

При цьому, нарахування єдиного соціального внеску у сумі 2457,18 грн по терміну сплати 19.10.2018 хоча і відбулося після взяття позивача на облік у ДПІ у м. Полтава, однак, зазначена сума єдиного внеску, нарахована за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 22156,94 грн є недоїмкою, що виникла станом на момент перебування позивача на обліку у Бахмутській ДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

А відтак, позивач звільнений від виконання обов`язку зі сплати відповідних сум єдиного внеску з огляду на приписи пункту 94 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI.

При цьому слід відзначити, що заяву про звільнення від сплати єдиного внеску позивачем може бути подано до податкового органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Слід також зазначити, що наявність або відсутність сертифікату Торгово-промислової палати не впливає на вирішення спірних відносин, оскільки аналіз наведених вище законів та нормативно-правових актів, якими регулюються спірні відносини, дає підстави для висновку, що відповідальність у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій за невиконання обов`язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску в повному обсязі не застосовується до платників єдиного внеску за умови, якщо вони перебувають на обліку в податкових органах на території, де здійснювалася антитерористична операція.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №812/881/17 (номер в ЄДРСР 2970283).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, як визначено частинною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході судового розгляду справи не надав належних та достатніх доказів, що свідчили б про наявність у ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 22156,94 грн, тобто, не довів правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №Ф-5722-25.

Натомість, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірна недоїмка виникла у період перебування позивача на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території проведення антитерористичної операції (Бахмутської ДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області), у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 вважається звільненим від виконання обов`язку зі сплати відповідної суми недоїмки у відповідності до пункту 94 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі №440/4732/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі № 440/4732/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 19.06.2019 року