Справа № 520/722/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019 р. Справа № 520/722/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Спаскіна О.А.
суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/722/19
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку державної пенсії по інвалідності на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили перерахувати державну пенсію по інвалідності на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 жовтня 2017 року по 31 березня 2019 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50% і донарахувати і виплатити за: жовтень - грудень 2017 року - 3844,11 грн; 2018 рік - 31066,44 грн і січень - березень 2019 року - 11141, 61 грн;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з 1 квітня 2019 року нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію по інвалідності на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності за формулою: П + Зп (мін) * 5* Кв/100%, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, Кв - відсоток втрати ОСОБА_1 працездатності у відсотках, визначений органом місцевого самоврядування;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подати звіт про виконання рішення суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби в складі військової частини НОМЕР_1 , де постраждав від впливу радіаційного опромінювання під час виконання обов`язків військової служби. Внаслідок вказаних обставин, ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності. У зв`язку із змінами, внесеними до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.199 №796-XII, позивач звернувся до відповідача із заявою від 01.08.2018, в якій просив невідкладно здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01.10.2017. Проте, із відповіддю управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, яка оформлена листом № 604/М-3 від 09.08.2018 ОСОБА_1 не погоджується, оскільки перерахунок пенсії позивача здійснено на підставі положень Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, а не на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харковапро визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова перерахувати державну пенсію по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 з 01 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50%.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01 жовтня 2017 року до моменту виплати.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Позивач 11.06.2019р. подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату разом з копією листка непрацездатності.
Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки належних доказів неможливості залучення інших осіб для представництва його інтересів в суді позивачем надано не було.
Крім того, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 22*9 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію відповідно до Закону України ''Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 .
Експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого зв`язку випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 427-6478 від 03.10.2013 встановлено, що захворювання позивача пов`язане з його участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 681354 підтверджено, що ОСОБА_1 має 3 групу інвалідності (50 % втрати працездатності), що пов`язана з виконанням обов`язків військової службі при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно посвідченням серії НОМЕР_3 позивач є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідність отримана ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, безпосередньо пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації аварії.
Позивач 01.08.2018 року звернувся із заявою до відповідача про здійснення обчислення (перерахунку) його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01 жовтня 2017 року відповідно до ст. 59 ч.3 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".
Листом № 604/М-З від 09.08.2018 управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повідомило ОСОБА_1 про те, що з 01.10.2017 його пенсію перераховано на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017, розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01.10.2017 склав 7488,93 грн.
Не погоджуючись із тим, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача не на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги в частині визнання неправомірною відмови управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 та зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова перерахувати державну пенсію по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 з 01 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50% підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в період з 01.01.2018 та 01.01.2019, судом першої інстанції зроблено висновок про її необґрунтованість та в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі за текстом - Закон).
Статтею 1 Закону визначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Частиною 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи в редакції Закону України від 05.10.2006 № 231-V, визначено категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року.
Так, стаття 10 Закону України № 796 визначає основи соціального захисту такої пільгової категорії осіб, як учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наведено визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Таким чином, з системного аналізу наведених норм вбачається, що право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII від 28.02.1991, мають особи лише за наявності трьох умов у сукупності: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Згідно змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", які застосовуються з 01 жовтня 2017 року, законодавцем було розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується норма ч.3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.
Так, згідно ч.3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.
Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону № 1058-IV, п.п. 1 п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.
Отже, рішення про здійснення перерахунку та виплати пенсії або про відмову наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 01.08.2018 року звернувся із заявою до відповідача про здійснення обчислення (перерахунку) його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01 жовтня 2017 року відповідно до ст. 59 ч.3 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".
Листом № 604/М-З від 09.08.2018 управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повідомило ОСОБА_1 про те, що з 01.10.2017 його пенсію перераховано на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017, розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01.10.2017 склав 7488,93 грн.
Таким чином, межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив ОСОБА_1 відповідь у формі листа.
Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова рішення про здійснення перерахунку та виплати пенсії чи відмову у перерахунку та виплаті пенсії, а надана відповідь у формі Листа , свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Таким чином, наданий відповідачем Лист № 604/М-З від 09.08.2018 в якому управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для вирішення порушеного у заяві питання, не може сприйматися судом як належна відмова у перерахунку його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01 жовтня 2017 року відповідно до ст. 59 ч.3 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.
З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо виплати державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 з 01 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50%.
Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про призначення, нарахування та виплату пенсії або про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії, визначені Законом № 1058-IV, зокрема ч. 5 ст. 45 № 1058-IV.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу в розумінні вищенаведених положень, а таке рішення відповідач не приймав.
Частиною 2 ст. 9 КАС України установлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначені обставини залишені судом поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року з прийняттям нової постанови про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути питання щодо виплати державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 з 01 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50%.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та часткового задоволення вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що при її прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010 року).
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року по справі № 520/722/19 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути питання щодо виплати державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 -XII від 28.01.1991 з 01 жовтня 2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням відсотка втрати працездатності 50%.
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Постанова складена в повному обсязі 21.06.19р.