Справа № 140/1948/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1948/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання виплатити позивачу грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в сумі 16 955грн.62коп. та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2018 по 20.06.2019 в сумі 65 217грн.54коп.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачем в позовній заяві зроблено посилання на постанову КАС ВС в адміністративній справі №808/858/16, у якій зроблено висновок про те, що грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є частиною заробітної плати, а отже звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь-яким строком, відповідно позивач провів аналогію з грошовою компенсацією за неотримане речове майно та вважає, що строки, встановлені статтею 122 КАС України не розповсюджуються на звернення з такими позовними вимогами.

Суд не погоджується з таким твердженням і вважає помилковим ототожнення позивачем компенсації за невикористані дні відпустки з компенсацією за неотримане речове майно, оскільки перша дійсно є компенсаційною виплатою та складовою частиною заробітної плати, в той час як компенсація за речове майно не є складовою заробітної плати, а отже на позовну вимогу щодо її стягнення не поширюється норма абз.2 ст.233 КЗпП України, відповідно застосовується місячний термін на звернення до суду, визначений ч.5 ст.122КАС України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в сумі 16 955грн.62коп., яка визначена згідно з довідкою №29 від 29.12.2018 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, тобто початок перебігу строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом почався з 30.12.2018.

Разом з тим, позов поданий до суду позивачем лише 20.06.2019, тобто із пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, позивач зазначає, що про суму, яка підлягає до стягнення він дізнався лише після отримання 30.05.2019 відповіді на адвокатський запит разом з довідкою №29 від 29.12.2018, проте суд критично сприймає це посилання позивача, оскільки копія довідки від 29.12.2018 №29 вже містить підпис останнього про її отримання.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску не додано.

Згідно із частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивачем заявлено пов`язані позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 82 173грн.16коп. Таким чином, оскільки позивач - фізична особа подав позовну заяву, що має майновий характер, тому така позовна заява повинна бути оплачена судовим збором у розмірі 821 грн. 73 коп. (82 173грн.16коп. х 1%).

Позивач не надав доказів сплати судового збору за подання цього позову або інших документів, які підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у зазначений строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання доказів поважності причин його пропуску, а також доказів про сплату судового збору у визначеному вище розмірі.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута останньому.

Копію ухвали надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук