Справа № 855/153/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/153/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (далі ЦВК або відповідач), у якому, з урахуванням уточнених у судовому засіданні позовних вимог, просив суд:

- визнати дії Центральної виборчої комісії щодо несвоєчасного повідомлення про розгляд заяви кандидата в народні депутати України та під час прийняття Постанови від 19 червня 2019 року № 1091 неправомірними;

- скасувати Постанову Центральної виборчої комісії від 19 червня 2019 року № 1091 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року»;

- зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати громадянина України ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю постанови Центральної виборчої комісії від 19 червня 2019 року №1091 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року» як такої, що винесена відповідачем на підставі хибного висновку про те, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги Конституції України щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Відповідач, 21 червня 2019 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі з підстав необґрунтованості позову. Зазначив, що позивачем не дотримано вимоги Конституції України та Закону України «Про громадянство України" щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року, у зв`язку з чим йому було відмовлено в реєстрації кандидатом у народні депутати України.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому та пояснили, що відповідач у порушення норм діючого законодавства не надав позивачу можливості усунути зазначені в постанові недоліки, у зв`язку з чим Постанова ЦВК прийнята неправомірно.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що ЦВК діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, оцінивши письмові докази, що мають юридичне значення для вирішення даного спору, колегія суддів доходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2019 року ОСОБА_1 було подано до Центральної виборчої комісії заяву про реєстрацію його кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

19 червня 2019 року Центральною виборчою комісією прийнято постанову №1091 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року».

Вказана вище постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги статті 76 Конституції України та частина другої статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства.

Надавши правову оцінку встановленим у справі обставинам та доказам, керуючись статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України щодо принципу верховенства права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 77 Конституції України, порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.

Організація і порядок проведення виборів народних депутатів України визначені Законом України «Про вибори народних депутатів».

Частина друга статті 76 Конституції України народним депутатом України може бути обрано громадянина України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.

Відповідно частини першої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» (далі - Закон) Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати у відповідному окрузі за умови отримання нею визначених документів.

Частиною першою статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» чітко встановлено випадки, за яких Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати.

Так, зокрема згідно з пунктом 2 частини першої статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону.

Частиною другою статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлено, що Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості;

3) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кандидата у депутати відповідно до статті 57 цього Закону;

3-1) заяви про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання;

4) документа про внесення грошової застави відповідно до статті 56 цього Закону;

5) 4 фотографії кандидата розміром 4х6 сантиметрів на паперових носіях та в електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата.

Вказані документи було подано ОСОБА_1 до ЦВК.

Однак колегія суддів зазначає, що на підтвердження вимог 76 Конституції України та статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» позивачем було надано ксерокопії паспорта громадянина України, з якого вбачається, що позивач проживає на території України з 1991 року.

Разом з тим, у спірній постанові Центральна виборча комісія зазначила, що за інформацією щодо перетинання державного кордону України, наданою Державною прикордонною службою України, тривалість перебування ОСОБА_1 за межами України сумарно впродовж кожного з річних періодів з 21 липня 2014 року до 20 липня 2015 року, з 21 липня 2015 року до 20 липня 2016 року та з 21 липня 2017 року до 20 липня 2018 року становила більше 180 днів, а саме: 206, 194 та 188 днів відповідно. При цьому ОСОБА_1 не подано до Комісії документів, які б підтверджували його виїзд за кордон не в приватних справах, а отже ОСОБА_1 не дотримано вимоги Конституції України та Закону щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.

Проживання в Україні за даним Законом означає, зокрема проживання на території в межах державного кордону України.

Разом з тим, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина перша статті 33 Конституції України).

Таким чином, положення частини другої статті 76 Конституції України та частина другої статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України», не передбачають необхідності фізичного перебування особи на території України всі 365 (366) днів на рік протягом п`яти останніх перед днем виборів років.

Водночас, стаття 1 Закону України «Про громадянство України» визначає безперервне проживання на території України як проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, та встановлює, що не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Зазначені акти передбачають, що проживання на території України більшість днів відповідного річного періоду вважається проживанням особи в Україні. Тобто, фактичною умовою для встановлення особи такою, що проживає в Україні, є необхідність знаходження такої особи на території України більше 180 днів протягом кожного річного періоду.

Колегія суддів зазначає, що системний аналіз законодавства в контексті вимог частини другої статті 76 Конституції України та частини другої статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України» свідчить, що для визнання факту проживання в Україні протягом останніх п`яти років, громадянин має перебувати на її території абсолютну більшість (більше 180) днів кожного із цих п`яти річних періодів, які йдуть підряд та безпосередньо передують дню виборів.

Аналогічна правова позиція викладення в ухвалі Конституційного Суду України по справі № 2-2/2002 від 14 березня 2002 року, в якій досліджувалося питання необхідності тлумачення Конституційним Судом України статті 127 Конституції України в частині визначення поняття «проживання громадянина в Україні не менш як десять років».

Стаття 17 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлює перелік загальних повноважень Комісії, серед яких: забезпечення дотримання передбачених Конституцією та законами України принципів і засад виборчого процесу, здійснення контролю за додержанням вимог законодавства України про вибори.

Таким чином, ЦВК має право здійснити перевірку щодо осіб, які балотуються кандидатами у народні депутати України, на відповідність вимогам статті 76 Конституції України та статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

У зв`язку з цим, керуючись статтею 2, частиною другою статті 3, статті 17, пунктом 1 частини 3 статті 29 Закону України «Про Центральну виборчу комісію», ЦВК звернулася до Державної прикордонної служби України з проханням надати інформацію щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років осіб, висунутих кандидатами у народні депутати України, зокрема ОСОБА_1 .

За інформацією щодо перетинання державного кордону України зазначено, що тривалість перебування ОСОБА_1 за межами України сумарно впродовж кожного з річних періодів з 21 липня 2014 року до 20 липня 2015 року, з 21 липня 2015 року до 20 липня 2016 року та з 21 липня 2017 року до 20 липня 2018 року за зазначений період становили більше 180 днів, а саме - 206, 194 та 188 дні, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має реєстрацію постійного місця проживання в Україні, з 1991 року є громадянином України. При цьому, ОСОБА_1 є депутатом Закарпатської обласної ради VІ, VІІ скликань.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви від 14 червня 2019 року про реєстрацію кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №72 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року ОСОБА_1 було долучено: автобіографію кандидата у народні депутати України, декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, кандидата у народні депутати України, заяву про наявність ( відсутність) заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини кандидата у народні депутати України, документ про внесення грошової застави, фотографії 4х6 см (4 фотокартки), ксерокопії паспорта громадянина України, передвиборну програму кандидата у народні депутату України.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що до Центральної виборчої комісії ОСОБА_1 не подано жодних документів, які б підтверджували його виїзд за кордон не в приватних справах та наголошує на тому, що дотримання конституційної вимоги щодо п`ятирічного строку проживання в Україні (цензу осілості) має бути доведено самим кандидатом у народні депутати України шляхом зазначення відповідних обставин в поданих документах.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на підтвердження факту перебування у відрядженні за межами України надано суду лист Тячівської районної державної адміністрації/Тячівської районної ради та Закарпатської обласної ради від 20 червня 2019 року № 03-35/249/№ 03-19/95 (а.с. 19).

Колегія суддів, дослідивши вказаний лист встановила, що він адресований Шостому апеляційному адміністративному суду та датований 20 червня 2019 року. Зі змісту листа вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні за межами України у складі офіційних та робочих делегацій протягом п`яти останніх років, зокрема

2014-2015 роки - 20 днів перебував у відрядженні в складі делегацій;

2015-2016 роки - 15 днів перебував у відрядженні в складі делегацій;

2016-2017 роки - 20 днів перебував у відрядженні в складі делегацій;

2017-2018 роки - 20 днів перебував у відрядженні в складі делегацій.

Разом з тим, до вказаного листа не надано жодних документів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 у відрядженнях у вказаний період. До того ж в указаних листах не зазначено конкретних дат, коли ОСОБА_1 виїжджав за межі України в складі відповідних делегацій.

З аналогічних підстав колегія суддів не приймає до уваги лист Закарпатської обласної ради від 20 червня 2019 року № 01-30/243 адресованого Шостому апеляційному адміністративному суду ( а.с. 17-18).

В судовому засіданні позивач не заперечував факт відсутності його за межами України понад 180 днів та у підтвердження поважності причин відсутності надав суду фотокопії Розпоряджень та додатків до них за 2016-2019 роки.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані документи як належний доказ, оскільки вони належним чином не посвідчені та не підтверджують доводи позивача щодо поважних причин відсутності за межами України у вказаний відповідачем період.

Враховуючи викладене, колегія суддів критично відноситься до зазначених документів в цілому та не приймає їх до уваги з огляду на те, що вони носять формальний характер, належним чином не засвідчені та фактично не спростовують обставин, зазначених в Постанові ЦВК.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 згідно з наданими до ЦВК документів, не може вважатися таким, що безперервно проживав на території України в межах періоду з 21 липня 2014 року до 20 липня 2015 року, з 21 липня 2015 року до 20 липня 2016 року та з 21 липня 2017 року до 20 липня 2018 року в розумінні Закону України «Про громадянство України».

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ЦВК не повідомило його про необхідність додатково подати документи на підтвердження виїзду за межі України та надходження інформації щодо цього від Державної прикордонної служби України та зазначає наступне.

Частина третя статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» зазначає, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.

Водночас, Законом України «Про вибори народних депутатів України» не покладено на ЦВК обов`язку інформувати особу, яка подає документи для реєстрації її кандидатом у народні депутати України, про невідповідність документів вимогам чинного законодавства, а також вимагати від кандидата подання додаткових документів, що підтверджують певні обставини, зокрема, підстави перебування особи за межами України.

Натомість, як зазначено вище, до повноважень ЦВК віднесено здійснення перевірки наявності (відсутності) обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у народні депутати України, права бути обраною депутатом відповідно до статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

На думку колегії суддів в даному випадку дії відповідача щодо відмови у реєстрації з підстав не дотримання позивачем вимоги Конституції України щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року були сумісними з принципом рівності перед законом, правової певності та верховенства права.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів вважає, що у ЦВК були наявні всі підстави для відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року з підстав не дотримання позивачем вимоги Конституції України щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до статті 9 вищевказаного Закону, є підставою для відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України.

Решта посилань та тверджень сторін судовою колегією не приймається до уваги через невідповідність таких заперечень та обґрунтувань до предмету позову або доказову непідтвердженість матеріалами справи.

З огляду на вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято Постанову від 19 червня 2019 року №1091 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 72 на позачергових виборах народних депутатів України від 21 липня 2019 року».

За частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу встановлених у цій справі фактичних обставин вбачається, що вищезгадані дії відповідача носили правомірний, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись наведеними нормами національного права, а також ст.ст.2, 4, 5, 143, 194, 241, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 277, 278 КАС України, суд -

ВИРІШИЛА:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження в порядку ч. 1 ст. 272 КАС України та може бути оскаржено до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у дводенний строк у порядку, встановленому ч. 2 ст. 278 КАС України шляхом подання апеляційної скарги через Шостий апеляційний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2019 року.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Головуючий суддя Земляна Галина Володимирівна

Судді: Ісаєнко Юлія Анатоліївна

Лічевецький Ігор Олександрович