Справа № 346/973/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5737/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління МВС України в м.Києві на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року (рішення ухвалене о 14:07 год. у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Панікара І.В., повний текст рішення складено 18.03.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві в особі голови комісії Нечитайла Віктора Олександровича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (в подальшому переданого до Івано-Франківського окружного адміністративного суду) з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві в особі голови комісії Нечитайла Віктора Олександровича, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в м.Києві від 30.07.2015 року №644 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ; зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС в м.Києві в особі голови комісії Нечитайла Віктора Олександровича виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу; визнати ОСОБА_1 звільненим з органів внутрішніх справ за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією установи.

Позовні вимоги, з урахуванням збільшення їх розміру та внесених уточнень, мотивовані незаконністю наказу про звільнення з огляду на те, що підстави для звільнення, на думку позивача відсутні, оскільки він не вчиняв дисциплінарного проступку. Окрім того, позивач зазначає що при звільненні роботодавцем допущено ряд формальних порушень, зокрема, запис у трудовій книжці не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме - не вказано причину звільнення із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Обгрунтовуючи необхідність зміни формулювання звільнення, позивач посилається положення Постанови Пленуму Верховного суду України за № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в м. Києві за № 644о/с від 30.07.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС України. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Національної поліції України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 9348,12 гривень. Зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Національної поліції України в м. Києві прийняти рішення щодо можливості подальшого перебування на службі в поліції ОСОБА_1 в порядку пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління МВС України в м.Києві. Вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити або залишити його без розгляду. При цьому, апелянт зазначав, що позивач при поданні позову не дотримався строків звернення до суду. Апелянт наголошує, що ними було заявлено клопотання про це перед судом першої інстанції, проте, суд будь-якого рішення за їх клопотанням не прийняв і розглянув спір по суті.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, з огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 за № 114 проходив службу в органах внутрішніх справ. По присвоєнню спеціального звання - лейтенант міліції, Наказом МВС України за № 1249 о/с від 08.07.2014 року, ОСОБА_1 для проходження служби направлено у Головне управління внутрішніх справ в м. Києві.

09.07.2014 року позивача призначено на посаду старшого інспектора дорожньої патрульної служби першого взводу другого батальйону дорожньо-патрульної служби полку дорожньо-патрульної служби ДАІ підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві.

Відповідно до Наказу № 271 о/с від 03.04.2015 року, позивача призначено на посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Святошинського районного управління ГУ МВС України в місті Києві.

Згідно наказу за № 644 о/с від 30.07.2015 року по особовому складу, дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Святошинського районного управління, лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно підпункту "є" (за порушення дисципліни) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Передумовою притягнення позивача до даного виду дисциплінарної відповідальності слугував висновок службового розслідування проведеного по факту порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Так, згідно змісту висновку службового розслідування встановлено, що 18.07.2015 року між позивачем, який перебував поза службою у форменому одязі у стані алкогольного сп`яніння та покупцями торгівельного кіоску за адресою АДРЕСА_1 , виник конфлікт.

За наслідками проведеного службового розслідування за фактом вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні статтей 2, 4, 5, 11, 12, частини 1 статті 7 Дисциплінарного Статуту, видано наказ від 22.07.2015 року за № 480 про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про протиправність оскаржуваного наказу, тому задовольнив позов частково та вирішив справу по суті.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року), а також ч.3 ст.3 КАС України в чинній редакції, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 99 КАС України (в редакції на час подання позову) визначалось, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналогічні положення містяться в діючій редакції Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, в статтях 122,123.

Як видно із матеріалів справи, трудову книжку ОСОБА_1 , витяг з наказу про звільнення ОСОБА_1 , мати ОСОБА_1 на підставі довіреності отримала 31 жовтня 2016 року.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає незаконним своє звільнення, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом свої прав та законних інтересів.

У справах про звільнення місячний строк звернення до суду обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.02.2019 року у справі №807/12/18.

Наведені правила щодо строку звернення до адміністративного суду та наслідків пропущення цього строку були ідентичними як на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби, так і на момент звернення з цим позовом до суду.

Враховуючи те, що представник позивач ознайомився з наказом про звільнення та отримала трудову книжку 31.10.2016 року, строк звернення з цим позовом до адміністративного суду сплинув 30.11.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2009 року, прийнятого за наслідком розгляду заяви №20347/03 у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, тощо.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, позивач не порушувала перед судом першої інстанції питання про поновлення пропущеного строку для оскарження вказаного наказу і судом першої інстанції питання поновлення цих строків не вирішувалось.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які були об`єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в м.Києві - задоволити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року у справі №346/973/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві в особі голови комісії Нечитайла Віктора Олександровича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.06.2019р.