Справа № 520/6035/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"20" червня 2019 р. № 520/6035/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича № 57561453 від 31 жовтня 2018 р. про стягненні з божника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 840000,00 грн. (вісімсот сорок тисяч гривень) на користь приватного виконавця Родіна Г.В.

Разом з тим, позивачем подано заяву, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича за ВП № 57561453 від 31 жовтня 2018 р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 840000,00 грн. (вісімсот сорок тисяч гривень) на користь приватного виконавця Родіна Геннадія Вікторовича.

Розглянувши зазначену заяву та додані до неї матеріалі, суд дійшов наступного.

За правилами ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 КАС України.

Так, відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Окремою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що постановою приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Г.В. від 30.10.2018 було відкрито виконавче провадження № 57561453 з виконання за дублікатом

виконавчого листа № 545/1107/17, виданого Полтавським районним судом Полтавської області від 28.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 798000000,00 грн. 31.10.2018 відповідачем було винесено постанову про стягнення з боржника за ВП № 57561453 ОСОБА_1 . основної винагороди на користь приватного виконавця Родіна Г.В. у сумі 840000,00 грн. 22.04.2019 приватним виконавцем Харківського обласного виконавчого округу Родіним Г.В. було винесено постанову за ВП № № 57561453 про повернення виконавчого документу стягувача ОСОБА_2 .

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В заяві про забезпечення позову позивач вказує, що відповідачем не було стягнуто з ОСОБА_1 жодних коштів за ВП № 57561453, фактично не було виконано рішення суду по справі № 545/1107/17. ОСОБА_1 добровільно жодних коштів в якості виконання рішення суду по справі № 545/1107/17 на користь стягувана ОСОБА_2 не сплачувалось. Виконавчий документ за ВП № 57561453 було повернуто стягувачу ОСОБА_2 за його заявою без фактичного виконання. З урахуванням відсутності фактичного стягнення з боржника за ВП № 57561453 в примусовому порядку суми заборгованості, на думку позивача, відсутні правові підстави для стягнення відповідачем основної винагороди в сумі 840000,00 грн. Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що постанова приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Г.В. від 31.10.2018 за ВП № 57561453 про стягнення з боржника основної винагороди не була пред`явлена відповідачем до виконання, однак може бути пред`явлена ним до виконання в будь-який момент в межах стоків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови.

Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваної постанови є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Суд констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, з наведеного вбачається, що при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» або заходів забезпечення позову, наступають такі ж правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій по виконавчому провадженню.

Водночас, необхідно враховувати, що, незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою, зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову різні, оскільки при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні процесуального кодексу, - тимчасово втрачається правова сила того рішення, що було зупинено.

За Законом України «Про виконавче провадження», процедура зупинення виконавчого провадження - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду, в іншому випадку - це повноваження суду, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку. При цьому, суд не може зупинити виконавче провадження, оскільки це виключне повноваження державного виконавця.

Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії незаконними та зобов`язати зупинити виконавче провадження, а не сам зупиняє таке провадження.

Таким чином, оскільки у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів позивача при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що подана заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150-158, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Єгупенко