Справа № 520/3323/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2019 р. № 520/3323/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача Крат Ю.М.,

представника відповідача Виноградова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (вул. 1-Травня, с.Мартове, Печенізький район, Харківська область,62820, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування наказу, скасування рішення,-

встановив:

Позовні вимоги заявлені до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2019 року № 2314 Головного управління ДФС у Харківській області про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома"; визнання протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19.

Ухвалою від 08.04.2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою 04.05.2019 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що в оскаржуваному наказі не зазначено конкретної підстави, за наявності якої може проводитись фактична перевірка, натомість лише перераховано норми ПК України; призначено одночасно проведення двох перевірок; в оскаржуваному наказі містяться підстави для проведення перевірки, які не були зазначені у зверненні.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив позовні вимоги залишити без задоволення з тих підстав, що податковим органом не заборонено проведення одночасно декількох видів перевірок; підставою проведення перевірки було звернення в порядку закону України «Про звернення громадян»; рішення про застосування арешту на момент розгляду справи є недійсним, оскільки податковим органом в судовому порядку протягом 96 годин не підтверджено його обґрунтованості.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу суб`єкта господарювання, основним видом діяльності якого відповідно до витягу з ЄДР є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), допоміжна діяльність у рослинництві (КВЕД 01.61), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

28.03.2019 року відповідачем з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України прийнято наказ № 2314 Про проведення фактичної перевірки (далі - наказ) (а.с. 11).

Зазначеним наказом доручено провести з 01.04.2019 року фактичну перевірку позивача тривалістю у відповідності до вимог п.82.3 ст.82 ПК України, за період діяльності з 01.04.2016 по дату завершення перевірки.

Фахівцями відповідача здійснено вихід за податковою адресою позивача, проте до проведення перевірки вони допущені не були, про що складено акт 02.04.2012 року № 24471767 (а.с.14-15).

Внаслідок недопуску працівників податкового органу до проведення перевірки 18.04.2019 року прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна № 19808/10/20-40-14-10-19.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки врегульовано положеннями статті 80 ПК України.

В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Зазначеним пунктом передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема у випадку письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Аналізуючи положення п.п. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України, щодо підстав для проведення контролюючими органами фактичних перевірок, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для їх проведення є виявлення або отримання в установленому законодавством порядку інформації з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), які можливо були порушені платником податків.

Тобто на момент складання наказу про проведення фактичної перевірки фахівцям фіскальної служби вже відомо про порушення, допущене платником податків, а отже є можливість вказати його у наказі на перевірку.

Суд зауважує, що законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу письмового звернення покупця (споживача) оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування у разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2статті 80 ПК України .

Проте, в судовому засіданні відповідачем по справі не доведено того факту, що звернення гр. ОСОБА_1 , яке стало підставою призначення перевірки (а.с.38-40), є саме письмовим зверненням покупця (споживача), як того вимагають положення п.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України.

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №2314 від 28.03.2019 року на підставі п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України в т.ч. призначено провести перевірку з метою здійснення контролю за дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Проте суд зауважує, що проведення фактичної перевірки за наявності отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету врегульовано положеннями пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України.

Крім того із дослідженого в судовому засіданні звернення, яке стало передумовою для винесення спірного наказу встановлено, що воно не містить жодних посилань на недотримання позивачем положень трудового законодавства відносно найманих працівників. Факт наявності відповідного звернення на момент видання спірного наказу, відповідачем в судовому засіданні недоведений.

Процедура допуску посадових осіб до проведення перевірки регламентована ст.81 ПК України і однаково застосовується як для документальних, так і для фактичних перевірок.

За правилами, передбаченими пунктом 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, встановлених у цій нормі документів, в т.ч. направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу.

Абзацом п`ятим пункту 81.1 статті 81 ПК України визначено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Згідно відеозапису, під час виходу на перевірку уповноваженій особі відповідача вручені направлення на проведення перевірки, у яких не зазначено підстави проведення (реквізити наказу), копії вказаних наказів містяться у матеріалах справи (а.с.12-13)

Суд зазначає, що окремі дефекти направлення на проведення перевірки не можуть мати вирішального значення - оскільки видання наказу, направлення на проведення податкової перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій, недотримання якого спростовує доводи податкового органу щодо правомірності вчинюваних дій, прийнятих рішень.

Суд також звертає увагу на те, що при винесенні оскаржуваного рішення контролюючим органом не взято до уваги того факту, що позивача включено до плану-графіка проведення планових перевірок платників податків на 2019 рік, про що винесено наказ ГУ ДФС у Харківській області від 13.03.2019 №1872 «Про проведення документальної планової перевірки за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Внаслідок пошкодження первинних бухгалтерських документів та повідомлення про це відповідача в порядку п.44.5 ст.44 ПК України термін проведення перевірки перенесено до дати відновлення пошкоджених первинних документів та можливості надання документів для проведення перевірки в межах строків, визначених ст.44 ПК України, що підтверджується листом ГУ ДФС у Харківській області «Про поновлення документів « № 15751/10/20-40-14-11-16 від 29.03.2019 року та наказом « Про перенесення терміну проведення документальної планової перевірки ТОВ « Агрома» № 2323 від 29.03.2019 року.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні відповідачем не доведено обґрунтованості наказу від 28.03.2019 року № 2314 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома" .

Порядок, підстави та умови застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків визначено приписами ст. 94 ПК України, а також Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 568, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1839/24371 (далі - Порядок № 568).

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Системний аналіз положень підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94, пункту 94.4 статті 94, підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України дозволяє дійти висновку, що фактичною підставою застосування арешту майна платника податків є відмова суб`єкта господарювання від проведення документальної або фактичної перевірки за умови наявності законних підстав для її проведення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

В зв`язку з не допуском позивачем до проведення перевірки осіб контролюючого органу начальником Головного управління ДФС у Харківській області 18.04.2019 року о 10.30 год. прийнято рішення №19808/10/20-40-14-10-19 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків-позивача. З урахуванням положень пункту 94.6 статті 94ПК України обґрунтованість застосування арешту майна має бути перевірена судом протягом 96 годин.

Проте, з програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що за підтвердженням обґрунтованості умовного адміністративного арешту від 18.04.2019 року контролюючий орган звернувся 18.04.2019 та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 року у справі № 520/3882/19 відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав наявності спору про право. З наведеного слідує, що обґрунтованість застосованого до позивача рішенням контролюючого органу №19808/10/20-40-14-10-19 адміністративного арешту майна, судом не підтверджена.

При цьому, суд зазначає, що визначальним при вирішенні питання щодо наявності підстав для арешту є з`ясування наявності законних підстав для проведення фактичної перевірки платника податків.

Оскільки судовим розглядом встановлено недотримання порядку проведення фактичної перевірки позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19 підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати наказ від 28.03.2019 року № 2314 Головного управління ДФС у Харківській області про проведення фактичної перевірки ТОВ "Агрома".

Визнати протиправним рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрома" від 18.04.2019 року № 19808/10/20-40-14-10-19

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 24.06.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.