Справа № 161/4442/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4480/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Попка Я. С. Хобор Р. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року в справі № 161/4442/19 (головуючий суддя - Черняк В.В., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до поліцейського роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни про визнання незаконними дій поліцейського роти № 4 УПП у Волинській області ДПП України рядового поліції Кідрук А.В. та скасування постанови серії НК № 595083 від 07.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 255 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також у відповідача відсутні докази, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зазначає, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи, передбачену ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також зміст постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вважає дії поліцейського неправомірними, оскільки він при розгляді справи в порушення вимог ст.280 КУпАП не всебічно і не повно з`ясував обставини справи, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії НК № 595083 від 07.05.2019 року поліцейського роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги викладені позивачем у позовній заяві факти, підтверджені в судовому засіданні його поясненнями і дослідженими матеріалами справи, не врахував відсутність будь-яких доказів його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КУпАП, та надані пояснення представника відповідача в судовому засіданні, зафіксовані звукозаписом, про те, що приймаючи рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності поліцейській Кідрук А.В. , керуючись ст.252 КУпАП, як єдиний доказ у справі оцінювала пояснення позивача про те, що він не порушував правил дорожнього руху. Також суд знехтував приписами ч. 2 ст. 77 КАС України відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, і як наслідок - не закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП, та при наявності для цього законних підстав, визначених ст.249 КАС України - численних грубих порушень відповідачем норм чинного законодавства, вказаних ним у позовній заяві, не виніс окрему ухвалу. Причин відхилення зазначених позовних вимог у оскаржуваному рішенні суд взагалі не навів та мотиви їх відхилення не обґрунтував.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що поліцейським роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасією Василівною в м.Луцьку по вул. Конякіна, 39, винесено постанову від 07.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 595083, в якій зазначено, що 07.05.2019 року о 14:05 год. в м. Луцьку по вул.Конякіна,39, водій транспортного засобу Skoda Superb, р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом, рухався в зоні дії дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних заборонено», чим порушив п.8.4 (в) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.13).

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням норм процесуального права (ст. 283 КУпАП), що унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд даної справи.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до поліцейського роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни, тобто до неналежного відповідача.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 1 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Суд першої інстанції наведених обставин не врахував і всупереч вимогам статті 48 КУпАП не залучив до розгляду справи належного відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області.

Враховуючи зазначене колегія суддів констатує, що поліцейський роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни є неналежним відповідачем у даному спорі.

Оскільки судом першої інстанції вирішено позовні вимоги, які заявлені до неналежного відповідача, а на даній стадії адміністративного судочинства відсутні правові підстави для проведення заміни неналежного відповідача судом апеляційної інстанції, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які заявлені до неналежного відповідача.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ст.325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року в справі № 161/4442/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України рядового поліції Кідрук Анастасії Василівни про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 20.06.2019