Справа № 154/1141/19
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Комарук ОСОБА_2 М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Луцьк Комарук Юлії Михайлівни, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія НК №021105 від 23.03.2019 року його визнано винуватим у вчинені правопорушень, передбачених ст. 122 та ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки 23.03.2019 року керуючи автодорогою Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне транспортним засобом марки «Рено Логан» д.р.н. НОМЕР_1 , поза населеним пунктом м. Устилуг, Володимир-Волинський район, Волинська область, а отже не перевищував дозволеної максимальної швидкості руху у населеному пункті. Відповідно до дорожніх знаків та генерального плану м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області, відрізок дороги, на якому здійснювали контроль швидкості працівники поліції та де зупинили його транспортний засіб, знаходиться поза межами населеного пункту м. Устилуг. Визнає, що рухався зі швидкістю 77 км/год., але швидкість почав збільшувати як тільки виїхав за межі населеного пункту, а в м. Устилуг рухався з дозволеною максимальною швидкістю. Як наслідок, був зупинений працівниками поліції безпідставно, а тому накладення на нього адміністративного стягнення за керування транспортним засобом без посвідчення водія також є неправомірним. Крім того зазначає, що в цей момент керував транспортним засобом для усунення небезпеки, яка загрожувала громадському порядку та власності громадян, оскільки виконуючи службові обов`язки терміново змушений був перевірити інформацію про загоряння сухої трави в с. Тростянка Володимир-Волинського району Волинської області для залучення засобів гасіння пожежі про що повідомляв інспектору поліції, однак вказані доводи нею були проігноровані та винесено постанову про накладення штрафу. Крім того, на його вимогу відповідачем не надано будь-яких доказів перевищення ним швидкості саме в населеному пункті м. Устилуг, не зазначено ділянки дороги де вчинене порушення. Просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №021105 від 23.03.2019 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 та ст. 126 КупАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 24.04.2019 року замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області на належного - поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Комарук Юлією Михайлівною.

Ухвалою судді від 21.05.2019 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Комарук Юлії Михайлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

21.05.2019 року відповідачем поліцейською роти №2 БУПП у Волинській області Комарук Ю.М. подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 23.03.2019 року під час несення нею служби на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався в м. Устилуг на автодорозі Н-22 3 км. зі швидкістю 77 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. Після зупинки даного транспортного засобу водій ОСОБА_3 не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР. Після виявлення вказаних порушень нею було винесено постанову серії НК №021105 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП та із застосуванням ч. 2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в у розмірі 425 грн. Зазначає, що дана постанова є законною та такою, що повністю відповідає обставинам справи та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково зазначив, що відповідач не надав жодного доказу перевищення ним щвидкості руху саме у населеному пункті. Оскільки він швидкість руху не перевищував у населеному пункті, а тому були відсутні у поліцейського підстави для зупинки його транспортного засобу та вимоги пред`явлення посвідчення водія. Також повідомив, що із інспектором поліції Сень В.В., який є свідком у даній справі, тривалий час перебуває у неприязних стосунках. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що відсутні відео та фото докази, які б містили інформацію про те, що водій ОСОБА_1 перевищив швидкість руху саме у населеному пункті. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Департамента патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву в якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні повністю, оскільки дії працівника поліції Комарук Ю.М, під час зупинки нею транспортного засобу марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 23.03.2019 року на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» - 3 км. є законними, а тому винесення поліцейським роти №2 БУПП у Волинській області Комарук Ю.М. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №021105 від 23.03.2019 року є правомірним та таким, що повністю відповідає вимогам закону.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 23.03.2019 року під час несення служби на автодорозі Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне разом із поліцейською ОСОБА_6 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в м. Устилуг на автодорозі Н-22 3 км. зі швидкістю 77 км/год. Водій перевищив дозволену максимальну швидкість руху в населеному пункті. Після виявлення порушення, було зупинено даний автомобіль, пояснено причину зупинки та суть вчиненого правопорушення. Оскільки водій ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, тому було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №021105 від 23.03.2019 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначив, що відсутні фото та відео докази, які б підтверджували, що зафіксована приладом TruCamLTI швидкість руху 77 км./год. належить транспортному засобу, який рухався у населеному пункті під керуванням позивача. Крім того, свідок ОСОБА_5 не заперечив твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вони перебувають у неприязних стосунках протягом тривалого часу.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З дослідженої судом постанови серії НК №021105 від 23.03.2019 року встановлено, що відповідач притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він 23.03.2019 р. керував транспортним засобом марки «Рено Логан» д.р.н. НОМЕР_1 в м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області із перевищенням дозволеної максимальної швидкості руху у населеному пункті та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 12.4 та п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи дану справу суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 вищевказаних правопорушень надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського № від 23.03.2019 року.

Із дослідженого судом відеозапису із нагрудної камери поліцейського встановлено, що початок відеозапису ведеться із місця де був зупинений автомобіль ОСОБА_1 та де несли службу працівники поліції та проводили вимірювання швидкості.

Однак із даного відеозапису неможливо встановити, що водій автомобіля «Рено Логан» д.н.з. НОМЕР_1 рухався із перевищенням швидкості саме в населеному пункті м. Устилуг, тобто такий запис не містить будь-яких доказів щодо місця порушення п.12.4 ПДР та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_5 , оскільки він є працівником поліції, тривалий час перебуває у неприязних відносинах із ОСОБА_1 , а отже такі пояснення можуть бути дані під впливом таких особистих неприязних стосунків та ставлять під сумнів їх неупередженість та об`єктивність.

Також пояснення свідка ОСОБА_5 не підтверджуються жодними доказами у справі, а тому суд не надає їм доказового значення винуватості позивача у вчиненні даних правопорушень.

Інших доказів, котрі б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачами не надано.

Суд звертає увагу на те, що сам факт фіксації приладом TruCamLTI швидкості руху 77 км./год., без відео чи фото фіксації, не є доказом перевищення швидкості руху у населеному пункті саме позивачем, оскільки не містить жодної інформації, котра б підтверджувала, що ця швидкість належить транспортному засобу під керуванням позивача, а не під керуванням іншого водія.

Крім цього, постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно з якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні, достатні, достовірні докази, що позивач порушив п.12.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також і під час судового розгляду справи обставини вчинення позивачем алдміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не знайшли свого підтвердження та не доведені жодним належними та допустимими доказами.

Оскільки обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях та беручи до уваги, що відповідачі не довели факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не порушував п.12.4 ПДР та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, тому у поліцейського роти №2 УПП у Волинській області Комарук Ю.М. не було законних підстав, що визначені п.2 ч.1 ст. 32 та п.1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, для зупинки автомобіля та відповідно до п.2.4. ПДР вимагати у водія ОСОБА_1 пред`явити для перевірки документи, що визначені у п.2.1 ПДР, в тому числі і посвідчення водія відповідної категорії.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №686/11314/17 від 15.03.2019 року, де зазначено, що оскільки поліцейським не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, тому вимога посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в тому числі і посвідчення водія є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норм права до цих спірних правовідносин враховує висновок Верховного Суду щодо застосування норм права, який викладений у вищенаведеній постанові Верховного Суду.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за даною нормою, тому з урахуванням позиції викладеної у вищевказаній постанові Верховного Суду, суд прийшов до висновку, що вимога поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія та притягнення ОСОБА_1 за порушення п. 2.1 а ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, без доведення факту порушення позивачем п. 12.4 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, є також необгрунтованою, неправомірною.

З огляду наведеного суд прийшов до висновку, що відсутні докази порушення ОСОБА_1 п. 12.4, п. 2.1.а. ПДР України та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 286 КАС України визначений перелік рішень, які за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право ухвалити і даною нормою не передбачено визнання судом незаконною постанову суб`єкта владних повноважень, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги у визнанні незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки відсутні відомості про те, що позивач отримав оскаржувану постанову та знав про її прийняття, тому суд вважає, що позивач строк звернення до суду пропустив з поважних причин, а тому його слід поновити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

адміністративну позовну заяву задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Скасувати постанову серія НК № 021105 від 23.03.2019 р. винесену поліцейським роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Комарук Юлією Михайлівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук