Справа № 320/6412/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6412/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного тексту: 26 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною і скасування відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною і скасування відмови, викладеної у листі від 05.10.2018 р. за вих. № К-4140-3118/0/18-18, про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Якимівського району Запорізької області; зобов`язання відповідача згідно клопотання позивача від 15.09.2018 р., зареєстрованого 18.09.2018 р. за вх. № К-4140/0/17-18, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Якимівського району Запорізької області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірна земельна ділянка віднесена до земель природоохоронного призначення (прибережна смуга), яка була визначена у Проекті по роздержавленню та приватизації земель ТОВ «Атманай» Якимівського району Запорізької області (1998 р.).

Також апелянт зауважує, що спірна земельна ділянка фактично знаходиться на території Кирилівської селищної об`єднаної територіальної громади Якимівського району Запорізької області.

Згідно відомостей, наявних у апелянта, вищевказаним проектом визначено 6226, 9 га, які не підлягають приватизації.

Зважаючи на те, що вказаний проект погоджено загальними зборами ВАТ «Атманай», Атманайською сільською радою, начальником відділу земельних ресурсів Якимівської районної державної адміністрації та затверджено розпорядженням голови Якимівської районної державної адміністрації від 07.12.1998 р. № 752, апелянт заперечує будь-яку законну можливість надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на відсутність у нього вказаної інформації станом на дату розгляду справи судом першої інстанції та необізнаність щодо її існування, чим обґрунтовує подання доказів та обґрунтування власної позиції вказаними доводами лише на стадії апеляційного провадження.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 31.05.2019 р. за вх. № 19750, в якому позивач зауважує, що подані з апеляційною скаргою докази, які не були подані до суду першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 308 КАС України можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках.

Таким чином, на думку позивача, відповідач посиланням на нові докази намагається витлумачити на свою користь оскаржувану у даній справі відмову від 05.10.2018 р.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20.06.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 21.07.2018 р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із запитом про з`ясування правового статусу земельної ділянки на території Якимівського району (КОАТУУ: зона: 11 квартал: 007).

Листом № ПІ-1570/0-98/0/63-18 від 26.07.2018 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області надано інформацію, що земельний масив, який розташований на території Якимівського району Запорізької області (КОАТУУ: зона: 11 квартал: 007) належить до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, цільове призначення - 16.00 - землі запасу, розпорядником відповідних земель, відповідно до статті 122 Земельного кодексу України є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, земельна ділянка у власності та/або у користуванні не перебуває, земельна ділянка знаходиться на відстані 220 метрів від урізу Утлюцького лиману, відомості про об`єкти нерухомого майна на зазначеному земельному масиві відсутні.

На підставі отриманої інформації позивач 30.07.2018 р. звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення селянського фермерського господарства.

Листом від 17.08.2018 р. № К-3674-2728/0/18-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області надано відповідь про відмову у наданні дозволу у зв`язку з тим, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

15.09.2018 р. позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення селянського фермерського господарства.

Листом від 05.10.2018 р. № К-4140-3118/0/18-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області надано відповідь ідентичну відповіді, що зазначена у листі від 17.08.2018 р. № К-3674-2728/0/18-18 (а. с. 24).

Перевіряючи перелік обставин справи, які були встановлені судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

У відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірах не більше 2,0 гектара.

В мотивувальній частині рішення судом першої інстанції встановлено, що оскаржувана відмова обумовлена лише посиланням відповідача на частину сьому статті 118 Земельного кодексу України без будь-якої конкретизації підстав.

Вказане твердження є абсолютно вірним та позиція суду першої інстанції щодо встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень належним чином мотивувати причини цієї відмови підтримується колегією суддів без застережень.

Водночас, під час розгляду справи по суті позовних вимог суду першої інстанції був наданий з боку відповідача суттєвий, на думку колегії суддів, аргумент: обрана земельна ділянка передана згідно акту приймання-передачі із державної у комунальну власність Кирилівської селищної об`єднаної територіальної громади Якимівського району Запорізькій області від 22 грудня 2018 року.

Відхиляючи вказаний довід, суд першої інстанції вірно застосував положення ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Однак, у відповідності до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції відхилив без дослідження доводи відповідача, які можуть свідчити про відсутність повноважень у останнього на розпорядження спірною земельною ділянкою, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача видати дозвіл передчасним.

Передчасність такого висновку підтверджується і доказами, долученими апелянтом до апеляційної скарги та, власне, доводами апеляційної скарги про розташування спірної земельної ділянка в межах прибережної смуги, заборони її приватизації тощо.

Вказані обставини не були підставою для відмови у наданні дозволу, тому справедливо не досліджувались судом першої інстанції.

Проте існування цих обставин і заперечення ними можливості надання дозволу не засвідчує виконання позивачем всіх умов, визначених законом, для отримання беззастережного дозволу на розробку проекту землеустрою.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача згідно клопотання позивача від 15.09.2018 р., зареєстрованого 18.09.2018 р. за вх. № К-4140/0/17-18, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Якимівського району Запорізької області підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання від 15.09.2018 р., зареєстрованого 18.09.2018 р. за вх. № К-4140/0/17-18, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

За цих обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині є необґрунтованим та помилковим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування в частині.

У відповідності до ст. 139 КАС України наявні підстави для перерозподілу судових витрат.

Так позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру та сплачено судовий збір у розмірі 1409, 60 грн.

Також судом першої інстанції стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000, 00 грн., що пропорційно до заявлених позовних вимог можна розподілити по 1000, 00 грн. на кожну.

В межах даного спору одну позовну вимогу задоволено повністю, в той час як інша підлагає частковому задоволенню.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі: 704, 80 грн.+ (704, 80 грн./2) = 1057, 20 грн., витрати на професійну правничу допомогу - у розмірі: 1000, 00 грн. + (1000, 00 грн./2) = 1500, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною і скасування відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року в частині зобов`язання надати ОСОБА_1 згідно клопотання, що зареєстроване від 18 вересня 2018 року за вхідним № К-4140/0/17-18, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Якимівського району Запорізької області скасувати.

В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області (, адреса місцезнаходження: 69095, місто Запоріжжя, вулиця Українська, 50) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), зареєстроване 18 вересня 2018 року за вхідним № К-4140/0/17-18, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Якимівського району Запорізької області з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області (, адреса місцезнаходження: 69095, місто Запоріжжя, вулиця Українська, 50) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1057, 20 гривень (одна тисяча п`ятдесят сім гривень 20 копійок) та витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу у розмірі 1500, 00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 20.06.2019 р.)