Справа № 755/19303/18
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. м. Київ

Суддя Дніпровський районний суд м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_1 до першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві Войновича Максима Вікторовича про скасування постанови у вигляді попередження та закриття справи про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Адвокат Красник Станіслав Михайлович що діє в інтересах громадянина Афганістану ОСОБА_1 , звернувся з адміністративним позовом до першого заступника начальника ГУ ДМС в м. Києві Войнович М.В. з вимогою «скасувати постанову Першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 28 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005876 про накладення адміністративного стягнення на громадянина Афганістану ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення», мотивуючи тим, що громадянин Афганістану ОСОБА_1 , маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, а також у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Афганістані перебуває в Україні. 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 був незаконно затриманий співробітниками Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві та доставлений до цього ж управління. Щодо позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення: порушення правил перебування в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. Також винесено постанову серії ПН МКМ № 005876 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. Постанова відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП громадянина Афганістану ОСОБА_1 була винесена із порушеннями, не встановлено та не взято до уваги низку важливих обставин, які свідчать про відсутність складу правопорушення у діянні позивача. Позивач ОСОБА_1 мав необхідні документи для звернення за захистом, заповнені належним чином, та відвідував Управління Державної міграційної служби у Київській області . Однак співробітники управління повідомили позивачу, що необхідно звернутися пізніше у зв`язку з відсутністю перекладача.

21 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Частиною 3 ст. 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 005876 за ч. 1 ст. 203 КУпАП відносно ОСОБА_1 ( а.с.4).

Того ж дня, першим заступником начальника ГУ ДМС України в м. Києві Войтовичем М.В. було притягнуто громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначене вище правопорушення (ч. 1 ст. 203 КУпАП) та відносно ОСОБА_1 винесено постанову ПН МКМ № 005876 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 28 листопада 2018 року о 16 год. 40 хв.за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4а, було виявлено громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 статті 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.2013 №825, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1654/24186, передбачає, що:

п.1.3. Особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування.

Згідно п. 2.1. уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про затримання є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважені посадові особи складають протокол при виявленні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, з огляду на вищевказане, вбачається, що протокол та оскаржувана постанова були складені уповноваженими на те особами.

Раом з тим, в силу вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. Крім того, обставини на які посилається відповідач при винесенні оскаржуваної постанови спростовуються доказами, наданими позивачем.

В свою чергу відповідач вищевикладене не спростовано та не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вищевказане свідчить про порушення законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та тягне за собою протиправність прийнятої відповідачем за результатами розгляду цієї справи постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ № 005876 від 28 листопада 2018 року, яка, за таких обставин, підлягає скасуванню.

При цьому, враховуючи, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності суд вважає, що у позивача відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, що в силу вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП України є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст 19,26 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 203, 245, 247, 251, 268,280 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 90,122-123, 205, 241-246, 272, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов громадянина Афганістану ОСОБА_1 до першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві Войновича Максима Вікторовича про скасування постанови у вигляді попередження та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПН МКМ № 005876 від 28 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :