Справа № 824/575/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/575/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Остафійчука О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Любимової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, про визнання протиправною вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23 квітня 2019 року № Ф-24678-56 в сумі 18276,72 грн., видану Головним управлінням Державної фіскальної служби в Чернівецькій області;

- стягнути судові витрати.

1. Аргументи учасників справи.

1.1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 травня 2019 року отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.04.2019 року № Ф-24678-56 в сумі 18276,72 грн, яку вважає протиправною з огляду на таке.

Посилаючись на приписи Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " вказав, що протягом 2017 - 2018 рр. адвокатською діяльністю не займався і відповідно від адвокатської діяльності доходів не отримував, зазначивши вказане у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 та 2018 рік.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначив, що згідно даних ІС "Податковий блок" позивач перебуває на обліку у Чернівецькій ДПІ ЧУ ГУ ДФС у Чернівецькій області з 30.06.2011 року по теперішній час, як особа що провадить незалежну професійну діяльність.

Вважає, що позивач як особа, що провадить незалежну професійну діяльність є платником єдиного соціального внеску, відтак контролюючим органом правомірно сформовано оскаржувану податкову вимогу.

2.1. Крім того зазначає, що позивачем подані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 за 2017 та 2018 роки, згідно яких самостійно нараховано зобов`язання по єдиному соціальному внеску.

3. Доводи учасників справи.

3.1. Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві.

3.2. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на аргументи наведені у відзиві на адміністративний позов.

4. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

4.1. Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 472, ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Чернівецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24.06.2011 року № 28/4 . (а.с. 12)

4.2. Згідно даних ІС "Податковий блок" ОСОБА_1 перебуває на обліку у Чернівецькій ДПІ ЧУ ГУ ДФС у Чернівецькій області з 30.06.2011 року, як особа що провадить незалежну професійну діяльність.

4.3. 23.04.2019 року ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки ) № Ф-24678-56 станом на 31 січня 2019 року у сумі 18276,72 грн. (а. с.7)

4.4. Судом також досліджені податкові декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за 2017 та 2018 року; відомості облікової картки позивача за 2017-2019р.р., довідка Чернівецького кооперативного економіку - правового коледжу від 27.05.2019 року № 146 про те, що позивач дійсно працює у коледжі на посаді викладача юридичних дисциплін та з фонду оплати праці ОСОБА_1 . нараховується і сплачується Єдиний соціальний внесок згідно з чинним законодавством. (а.с.9,14, 28-29, 32-33, 35)

4.5. Позивачем до контролюючого органу подані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою " Д5 за 2017 - 2018 відповідно до яких самостійно нараховано зобов`язання по єдиному соціальному внеску. (80-81)

5. До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

5.1. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.2. Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08 липня 2010 року N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Відповідно до вимог частини 1 статті 2 даного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами частини 4 статті 8 Закону N 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону N 2464-VI на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Як визначено частиною 1 статті 3 вказаного Закону, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону N 2464-VI).

У розумінні пункту 3 частини 1 статті 1 Закону N 2464-VI застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

5.3. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач є адвокатом та має право на заняття адвокатською діяльності на підставі свідоцтва № 472 від 24.06.2011р., яка не є зупиненою або ж припиненою.

Правові засади здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі -Закон № 5076-VI). Згідно зі статтею 13 цього Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності є платниками єдиного внеску відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI.

Обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності (абзац 2 частина 4 статті 5 Закону N 2464-VI).

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону N 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону N 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" це положення має таку редакцію: "У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску" (редакція діє з 01 січня 2018 року).

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Із врахуванням зазначеного, мінімальний страховий внесок у 2017 році становив 704,00 грн. на місяць (3200,00 грн. х 22 %, де 3200,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року); мінімальний страховий внесок у 2018 році становив 819,06 грн. на місяць (3723,00 грн. х 22 %, де 3723,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року).

Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону N 2464-VI (в редакції, що діяла до прийняття Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Згідно з абзацом 3 частини восьмої статті 9 Закону N 2464-V I (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону N 2464-VI).

Частиною 4 статті 25 цього Закону визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року N 449(надалі - Інструкція N 449), врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції N 449 (окрім іншого) вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Як вбачається з встановлених обставин справим, станом на 31 січня 2019 року недоїмка зі сплати єдиного внеску за позивачем становить 18276,72 грн.

З огляду на наведене суд вважає, що відповідачем правомірно сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31 січня 2019 року № Ф-24678-56, згідно з якою позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокату), необхідно сплатити єдиний соціальний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 18276,72 грн.

5.4. Разом з тим, суд не погоджується із позицією позивача щодо відсутності в нього обов`язку щодо сплати єдиного внеску у зв`язку з нездійсненням адвокатської діяльності та не отриманням доходу від неї з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 частини 3 статті 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Положеннями статті 32 Закону N 5076-VI встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Зважаючи на викладене, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, а наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість подальшого її здійснення взагалі, у зв`язку із чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Позивачем не надано суду доказів зупинення чи припинення права на зайняття адвокатською діяльністю. Як встановлено в ході розгляду справи, право позивача на заняття адвокатською діяльністю не зупинено та не припинено.

Крім того, позивач не надав доказів того, що він звертався до органів ДФС із заявою встановленої форми про зняття його з обліку як платника єдиного внеску, натомість останнім подавались до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 за 2017 та 2018 роки, згідно яких самостійно нараховано зобов`язання по єдиному соціальному внеску.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач не звільнений він обов`язку зі сплати єдиного внеску незалежно від того, чи він отримував дохід від адвокатської діяльності.

5.5. Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними матеріалами справи, оскільки ґрунтуються на довільному трактуванні ним фактичних обставин і норм матеріального права. Разом з тим, інших підстав для скасування оскаржуваної вимоги позивач не зазначив. Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, що спірна вимога відповідає нормам чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 червня 2019 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м.Чернівці, 58029, )

Суддя Боднарюк О.В.