Справа № 826/1228/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1228/18 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" міста Києва" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" міста Києва" звернулось з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень № 2, № 2 від 02.10.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом не досліджувались видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а також не взято до уваги, що підписанти цих документів є відмінними від осіб, яким ініційоване кримінальне провадження. Щодо відсутності у ТОВ «Вастон» складських приміщень та устаткування, не може бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарської операції з ТОВ «Вастон», оскільки ТОВ «Вастон» могло залучати третіх осіб на виконання господарських зобов`язань. Відомості допиту свідка під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не є допустимим доказом в розумінні КАС України.

Згідно з відзивом на позовну заяву перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій КП «ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд до них Дніпровського району» м. Києва з ТОВ «Вастон» за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 та встановлено документування зазначених операцій і відображення в бухгалтерському обліку отримання товару. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатись до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але не достовірних документів або сплати грошових коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано анолічними доводами, які наводились у відзиві на позовну заяву.

13.06.2019 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надана первинна документація розкриває зміст господарської операції у повному обсязі, значено, які послуги (постачання товару) надавались, всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить про здійснення господарських взаємовідносин в межаж їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджується необхідними первинними документами (на підтвердження чого в матеріалах справи містяться листи про визначення ціни та дизельне паливо та бензин), що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За матеріалами справи на підставі направлень за № 868/26-15-14-02-03, № 869/26-15-14-02-03, № 4747/26-15-14-04-06 від 27.07.2017, № 969/26-15-14-02-03 від 02.08.2017, № 2704/26-15-14-03-03 від 07.08.2017 від 07.08.2017, виданих ГУ ДФС у м. Києві відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 ПК України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за ІІІ квартал 2017 року, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві № 6515 від 14.07.2017 проведена планова виїзна перевірка КП «ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району код 24367886, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Відповідно до акту перевірки № 362/26-15-14-02-03/5446166 від 15.09.2017, позивачем порушено:

-п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в результаті занижено податок на прибуток на загальну суму 251 422,00 грн, в тому числі за 2014 рік на суму 251 422,00 грн;

-п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України та п. 5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 150 551,00 грн, в тому числі за 2015 рік на суму 150 551,00 грн;

-п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 388 274,00 грн у тому числі по періодах: червень 2014 року на суму 9903,00 грн, липень 2014 року на суму 32228,00 грн, серпень 2014 року на суму 39 107,00 грн, вересень 2014 року на суму 21 810,00 грн, жовтень 2014 року на суму 109 993,00 грн, листопад 2014 року на суму 11 692,00 грн, грудень 2014 року на суму 44 781,00 грн, січень 2015 року на суму 94 914,00 грн, лютий 2015 року на суму 23846,00 грн.

У висновку акту також зазначено, що у відповідності до вимог ст. 102 ПК України не підлягає донарахуванню податку на додану вартість на загальну суму 81 238,00 грн у тому числі: червень 2014 року на суму 9903,00 грн, липень 2014 року на суму 32228,00 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту, 02.10.2017 ГУ ДФС у м. Києві були прийняті податкові повідомлення-рішення № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ - 432 679,00 грн, за податковими зобов`язаннями 346143,00 грн та за штрафними санкціями - 86 536,00 грн; № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток - 412 303,00 грн, за податковими зобов`язаннями 349 448,00 грн та за штрафними санкціями - 62 856,00 грн.

21.09.2017 позивачем подані заперечення на акт № 362/26-15-14-02-03/5446166 від 15.09.2017.

Листом ГУ ДФС у м. Києва від 27.09.2017 висновки акта - залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою б/н від 12.10.2017 на податкові повідомлення-рішення № 2, № 2 від 02.10.2017.

Рішенням ДФС України податкові повідомлення-рішення - залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 19.07.1999.

Відповідно до підпунктів 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пунктів 138.1.-138.2 статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Між підприємством та ТОВ «Вастон» укладено наступні договори:

-договір поставки № 3-1/14-т від 10.06.2014, в рамках якого замовнику поставлено товар, а саме, дизельне паливо та бензин марки А-92, на загальну суму 1 120 625,08 грн;

- договір поставки № 3-2/14-т від 10.06.2014 в рамках якого замовнику поставлено товар, а саме дизельне паливо та бензин марки А-95, на загальну суму 168 159,96 грн;

-договір поставки № 6-1/14 т від 17.11.2014, в рамках якого замовнику поставлено товар, а саме, дизельне паливо та бензин марки А-92, на загальну суму 859 691, 58 грн;

-договір поставки № 6-2/14-т від 17.11.2014, в рамках якого замовнику поставлено товар, а саме, дизельне паливо та бензин марки А-95, на загальну суму 181 173,00 грн.

Поставка товару здійснювалась окремими партіями, а нафтопродукти вважались поставленими: по кількості (відповідно до товарно-транспортної накладної, видаткової накладної, акта приймання-передачі нафтопродуктів) та по якості (відповідно до паспорта та сертифіката якості заводу-виробника).

Реальність поставки товару від ТОВ «Вастон» підтверджується наступними документами, а саме: видатковими накладними ТОВ «Вастон», товарно - транспортними накладними, паспортами та сертифікатами відповідності товару, актами звірки взаємних розрахунків між позивачем та його контрагентом, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 6311, картками рахунку 6311 по ТОВ «Вастон».

Також, до суду апеляційної інстанції позивачем надано документацію конкурсних торгів від 27.03.2014, від 03.09.2014, документи проведення процедури закупівлі.

Колегія суддів вважає, що первинна документація оформлена належним чином, містить відомості ,які послуги (постачання товару) надавалися всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

В свою чергу, із наданих документів вбачається, що позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.

Контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 КАС України не було доведено та надано доказів про наявність фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Колегією суддів досліджено первинні документи, які згідно з п.44.1 ст. 44 ПК України, є підставою для податкового обліку, вказані документи, містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом.

Виконання договорів позивача підтверджується дослідженими судом документами, та вони відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999.

Повноваження посадових осіб контрагента ТОВ «Вастон» підтверджувалося Свідоцтвом про державну реєстрацію та Свідоцтва платника податку на додану вартість.

Згідно з протоколу оцінки пропозицій конкурсних торгів (цінових пропозицій) № 3-6/14 від 13.05.2014 за результатами оцінки пропозицій конкурсних торгів на закупівлю «Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (дизельне паливо (налив), бензин марки А-92 (налив), бензин марки А-95 (налив), дизельне паливо (талони), бензин марки А-92 (талони), бензин марки А-95 (талони))» (Код 19.20.2 - відповідно до Державного класифікатору продукції та послуг ДК 016:2010) по ЛОТу-1 та Лоту-2 найбільшу кількість балів набрала пропозиція конкурсних торгів, надана учасникам ТОВ «Вастон».

Згідно з протоколу оцінки пропозицій конкурсних торгів (цінових пропозицій) № 6-3/2014 від 31.10.2014 ухвалено акцептувати пропозиції учасника ТОВ «Вастон» за результатами проведеної процедури закупівлі - 19.20.2 - паливо рідинне та газ, оливи мастильні (дизельне паливо (налив), бензин марки А-92 (налив), бензин марки А-95 (налив), дизельне паливо (налив), бензин марки А-92 (налив), бензин марки А-95 (налив)», зо ЛОТом 1: дизельне паливо (налив) - 63 000 літрів; Бензин марки А-92 (налив) - 15 700 літрів (вартістю 1 176 555,00 грн з ПДВ) та за ЛОТом 2: Дизельне паливо (налив) - 50 000 літрів; Бензин марки А-95 (налив) - 9 000 літрів (вартістю 889 220,00 грн з ПДВ).

Тобто, позивач укладав правочини в порядку проведення конкурсних торгів, переможцем яких стало ТОВ «Вастон». Наведена інформація підтверджується повідомленнями про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції від 13.05.2014 та від 05.11.2014 (копії наявні у матеріалах справи).

Таким чином, колегія суддів вважає, що договірні відносини позивача з ТОВ «Вастон» виникли внаслідок проведення конкурсних торгів, переможцем яких став ТОВ «Вастон», тобто на час проведення конкурсу виконав всі вимоги та умови, передбачені для участі у конкурсних торгах, та отримав перемогу за результатми проведеного конкурсу, чим офіційно підтвердив відповідність своїх установчих документів вимогам чинного на той час законодавства України.

Вказане свідчить про те, що у позивача на час укладення спірних договорів з контрагентом - ТОВ «Вастон» були відсутні об`єктивні підстави вважати діяльність даного товариства фіктивною.

Зазначене також підтверджується копіями Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Вастон», Витягу № 253 з реєстру платників податку на додану вартість ТОВ «Вастон» (а.с. 21-28 т. 2).

Зокрема, податковий орган робить висновок про те, що не підтверджується реальність проведення господарських операцій Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району" міста Києва" з ТОВ «Вастон» за період з 01.01.2015 по 31.03.2017, оскільки відповідно до картки СФП № 2136/8/02-28-07-04 від 14.04.2016 порушено кримінальну справу № від 12.04.2016 за фактом скоєння злочину передбаченого частиною першою ст. 205 КК України стосовно директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що засновник ТОВ «Вастон», яка до березня 2016 року займала посаду директора товариства, не має ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності. Згідно з протоколу допиту від 26.04.2016, ОСОБА_1 повідомила, що згодилась бути директором товариства за винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, розрахункові рахунки в банківських у становах не відкривала та нікого на це не уповноважувала, не мала до них доступу і не розпоряджалась грошовими коштами, які знаходились на них, статутний фонд не формувала та на посаді директора рахувалась лише формально за щомісячну винагороду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2017 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 205 КК України закрито. При цьому, в ухвалі зазначено, що ОСОБА_1 в суді свою вину в правопорушенні, в якому її підозрюють визнала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дана ухвала суду не була покладення в основу, складеного акту перевірки, оскільки ухвалена судом вже після складання акту перевірки, а отже не була підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, варто зазначити, що відповідно до частини шостої ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Податкових органом не надано суду судових рішень, якими окреслено коло суб`єктів господарювання реального сектору економіки, з якими здійснювалося лише документальне оформлення господарських операцій без реального їх проведення, відображення фіктивних господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку з метою мінімізації останніми податкових зобов`язань.

В рамках кримінального провадження № господарські операції між позивачем та контрагентом ТОВ «Вастон» не досліджувались.

Сам факт порушення кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності свого контрагентів і реально отримувати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства або вчиняти дії внаслідок яких суми податків не надходили до відповідного бюджетного рахунку.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом, останній був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість.

Таким чином, наявність кримінального провадження № та протокол допиту директора, що були покладені в основу акту перевірки, самі по собі не є достатніми підставами для нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, оскільки перевірку фактичного здійснення господарських операцій між позивачем і зазначеним контрагентом слід здійснювати шляхом дослідження та аналізу первинних документів.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що контролюючим органом належним чином досліджувався реальний рух активів в процесі здійснення відповідних господарських операцій, не наведено доказів залучення контрагента позивача до схеми мінімалізації податкового навантаження та отримання неправомірної податкової вигоди, зокрема, відсутні докази порушення фіскальних інтересів за результатами таких взаємовідносин, ухилення від сплати податків.

Враховуючи надані письмові докази на підтвердження взаємовідносин з контрагентами, висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій сформовані виходячи з припущень стосовно можливих порушень податкового законодавства контрагентом позивача, а відносини безпосередньо між учасниками операцій, на підстав якої сформовані дані податкового обліку, не досліджено.

Апелянт не навів жодних інших обставин та доказів, які б свідчили про фіктивність вчинення операцій, відсутність факту поставки робіт/товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди чи заволодіння майном держави.

Отже, за результатми дослідження первинної документації, наявної в матеріалах справи, колегія суддів доходить висновку надані документи у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності підприємства, та враховуючи принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, згідно якого негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи (позивача), та добросовісність платника податків, а також достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), що свідчить про те, що позивачем підтверджено реальність проведених операцій з контрагентом.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.06.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Дата складання повного тексту18.06.2019