Справа № 560/1379/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1379/19
РІШЕННЯ

іменем України

20 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

за участю:секретаря судового засідання Мартинюк А.В. представника позивача - ОСОБА_1 представників відповідача - Грех Н.В., Федючка В.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення № від 17.04.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого донараховано 38072,19 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовані штрафні санкції в розмірі 7614,44 грн.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №005041303 від 17.04.2019 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), згідно якого застосовано штраф в розмірі 941,54 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17.04.2019, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3110,53 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17.04.2019, згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №005081303 від 17.04.2019, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у т.ч. з податку з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 258,99 грн.

6. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 17.04.2019 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38072,19 грн.

7. Стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог ст. ст. 1, 2, 4, 8, 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач є приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу.

Позивач вказує, що відповідачем проведена документальна планової виїзна перевірка ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Позивач стверджує, що ним надіслані відповідачу заперечення на акт перевірки. Однак, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області заперечення не враховані. До цього основні доводи щодо правомірності сплати позивачем податків і обов`язкових платежів в 2017 повідомлені позивачем відповідачу листом від 25.01.2019 на запит відповідача.

На думку позивача, винесені відповідачем, за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога є протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідачем 24.05.2019 подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, пп. 13.1.2 п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 15.02.2019 №366 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт в якому зафіксовані виявлені порушення.

У поданому відзиві представник відповідача стверджує, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення та вимога винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, а тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 судом відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 відкладено розгляд справи №560/1379/19, який призначений на 23 травня 2019 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Хмельницькій області про розгляд справи у порядку загального позовного провадження - відмовлено.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд встановив наступні обставини справи.

Клімчук ОСОБА_3 Володимирівна є приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, що підтверджується Реєстраційним посвідченням №134, виданим Головним управлінням Юстиції у Хмельницькій області 15.07.2010, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № НОМЕР_2 , видане Міністерством Юстиції України 06.11.2009.

Позивач взятий на облік платників податку 26.07.2010 №86990, що підтверджується довідкою ДПІ у м. Хмельницькому №23232 від 14.10.2011, на облік платників страхових внесків позивач взятий 22.07.2010 №49728, що підтверджується повідомленням страхувальнику від 22.07.2010 управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки, посадовими особами відповідача складено акт від 06.03.2019 №0132/22-01-13-03/ про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

У висновку вищевказаного акта перевірки зазначено, що документальною позаплановою перевіркою встановлені порушення, допущені самозайнятою особою ОСОБА_2 :

1. п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 55 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_2 занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на суму 38072,19 грн, в тому числі 2017 рік - 38072,19 грн.

2. п. 119.2 ст. 119 розділу ІІ, абз. "б" п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України, п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, самозайнятою особою ОСОБА_2 не в повному обсязі подані розрахунки за формою 1-ДФ до ДПІ у м. Хмельницькому за І - ІV квартали 2017 року.

3. пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 4841,11 грн.

4. абз. 1 ч. 5, абз. 2 ч. 8 ст. 9 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік в розмірі 9415,36 грн.

5. пп. 1.4, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору в розмірі 403,03 грн.

6. ст. 33 Закону України "Про оплату праці" та ст. 95 Кодексу законів про працю України - самозайнятою особою ОСОБА_2 не проводилась індексація заробітної плати найманим працівникам за 2017 рік.

З висновками перевірки, викладеними в акті перевірки позивач не погодився та згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України подав заперечення на акт перевірки.

Однак, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області вказані заперечення не враховані.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем відносно позивача винесені:

- рішення № від 17.04.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно з яким позивачеві донараховано штрафних санкцій в розмірі 7614,44 грн.

- рішення №005041303 від 17.04.2019 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), згідно якого до ОСОБА_2 застосовано штраф в розмірі 941,54 грн.

- податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17.04.2019, згідно з яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3110,53 грн.

- податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17.04.2019, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення №005081303 від 17.04.2019, згідно з яким ОСОБА_2 . збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у т.ч. з податку з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 258,99 грн.

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 17.04.2019 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38072,19 грн.

Позивач не погодившись із вищевказаними вимогою та рішеннями відповідача, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1-4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно зі звітами, поданими ОСОБА_2 , впродовж 2017 року нею було отримано дохід (прибуток) помісячно в наступних розмірах: з січня 2017 по листопад 2017 (включно) - 3200,00 грн щомісячно та за грудень 2017 - 217105,59 грн.

Визначаючись з доводами відповідача щодо правомірності розрахунку щомісячної суми чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем протягом 2017 року шляхом ділення загальної суми чистого оподатковуваного доходу отриманого позивачем у 2017 році на 12 календарних місяців для визначення бази нарахування єдиного внеску, суд вказує наступне.

Порядок та механізм нарахування середньомісячного річного оподатковуваного доходу та щомісячної суми чистого оподатковуваного доходу із нарахування суми єдиного соціального внеску не є тотожними та регулюється різними нормативно-правовими актами. Вказані поняття є різними також за своєю правовою природою.

Статтею 1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами ст.ст. 8, 9, 10 Податкового кодексу України визначається вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, сфера дії Податкового кодексу України не поширюється на правовідносини пов`язані із нарахуванням та сплатою єдиного соціального внеску.

За змістом ст. 8 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а також порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - нормами Податкового кодексу України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

В той же час, щомісячний чистий дохід, це величина, яка, враховуючи положення Закону України "Про збір облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вираховується платником податків самостійно, враховуючи при цьому щомісячні витрати на придбання товару, витрати на здійснення підприємницької діяльності (оренда, податки придбання ТМЦ тощо) та доходів в ході реалізації робіт та послуг у кожному конкретному місяці на підставі первинних документів.

Відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п. 178.1 - 178.4 ст. 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об`єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат. Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Під час виплати суб`єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов`язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (п. 178.5 ст. 178 ПК України).

Згідно з п. 178.6 ст. 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації (п. 178.7 ст. 178 ПК України).

Згідно з пп. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Окрім того, згідно з п. 1 розділу 4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.04.2015 № 435, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Пунктом 5 Розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року N 449 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До вказаної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

У разі якщо таким платником не отримано доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Проте, прив`язка порядку обчислення ЄСВ до даних річної декларації стосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Такий висновок пов`язаний в тому числі із тим, що показник середньомісячного оподатковуваного доходу Декларації про доходи та майновий стан платника визначається математичним шляхом ділення суми чистого річного оподаткованого доходу на 12 календарних місяців, а щомісячний чистий дохід визначається на підставі первинних документів.

Згідно пп. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що платнику єдиного внеску необхідно нараховувати та обчислювати єдиний внесок саме із суми чистого оподатковуваного доходу за кожен календарний місяць.

Отже, механізм нарахування середньомісячного річного оподаткованого доходу та щомісячного чистого доходу із нарахування суми єдиного внеску є різним, а саме розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується математично, тоді як щомісячний чистий дохід вираховується на підставі бухгалтерських та інших первинних документів.

Крім того, положеннями Закону № 2464-VI не встановлено можливості застосувати середньомісячний показник, оскільки платник може отримувати різний дохід у тому чи іншому місяці, відповідно платнику податків надано право визначати розмір такого доходу самостійно.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 820/2415/17 та від 20 листопада 2018 року у справі № 802/1768/16-а.

Суд зауважує, що контролюючий орган уповноважений виявити розбіжності лише на підставі первинних документів, а не шляхом математичного розподілу сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив механізм нарахування обчислення єдиного внеску, як спосіб реалізації владних управлінських функцій, шляхом порядку його обчислення та способу встановлення правопорушення, виявивши розбіжності не на підставі первинних документів, а шляхом математичного розподілу сукупного річного оподатковуваного доходу на дванадцять місяців.

А відтак, висновки контролюючого органу про заниження позивачем бази нарахування єдиного соціального внеску є неправомірними.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що рішення №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 17 квітня 2019 року необхідно визнати протиправними та скасувати.

Щодо податкового повідомлення-рішення №005021303 від 17 квітня 2019 року суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок, фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відтак, самозайнята особа набуває статус податкового агента щодо фізичних осіб виключно у випадку, коли така самозайнята особа зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, до бюджету від імені та за рахунок, фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

У правовідносинах позивача з фізичними особами-підприємцями, які виникли на підставі цивільних договорів, у позивача не має обов`язку нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, а тому ОСОБА_2 не має статус податкового агенту щодо них та не зобов`язана подавати Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суми утриманого з них податку (форма №1ДФ).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17 квітня 2019 року необхідно визнати протиправними та скасувати.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2 частково, суд виходить з того що: рішення №005041303 від 17.04.2019 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), згідно якого застосовано штраф в розмірі 941,54 грн, податкове повідомлення-рішення №005021303 від 17.04.2019, згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00 грн. та податкове повідомлення-рішення №005081303 від 17.04.2019, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у т.ч. з податку з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 258,99 грн є такими, що винесені відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, за результатом виявлених порушень.

В ході судового розгляду судом встановлено порушення позивачем пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України, а саме несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4841,11 грн:

- січень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.01.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 14.02.2017);

- січень 2017 - 357,12 грн (виплата заробітної плати 03.02.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 14.02.2017);

- лютий 2017 - 349,74 грн (виплата авансу 17.02.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 13.03.2017);

- лютий 2017 - 218,24 (виплата авансу 20.02.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 13.03.2017);

- лютий 2017 - 357,76 (виплата заробітної плати 03.03.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 13.03.2017);

- березень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.03.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 12.04.2017);

- березень 2017 - 357,12 грн виплата заробітної плати 05.04.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 12.04.2017);

- квітень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.04.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 10.05.2017);

- травень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.05.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 09.06.2017);

- червень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.06.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 10.07.2017);

- липень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.07.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 08.08.2017);

- серпень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 18.08.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 08.09.2017);

- вересень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.09.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 09.10.2017);

- жовтень 2017 - 218,88 грн (виплата авансу 20.10.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 13.11.2017);

- жовтень 2017 - 357,12 грн (виплата заробітної плати 03.11.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 13.11.2017);

- листопад 2017 - 436,47 (виплата авансу 20.11.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 08.12.2017);

- грудень 2017 - 436,47 грн (виплата авансу 20.12.2017, перерахування податку на доходи фізичних осіб 10.01.2018).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем частково доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено 885,8 грн судового збору, з врахуванням положень ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 842,67 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №005021303, рішення №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 17 квітня 2019 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 842 (вісімсот сорок дві) грн 67 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 червня 2019 року

Позивач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.О. Михайлов