Справа № 405/7865/18(2-іс/340/11/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Дніпросправа № 405/7865/18
провадження №2-іс/340/11/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (суддя Хилько Л.І.) у справі №405/7865/18 (провадження №2-іс/340/11/19) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. від 31.10.2018 року №КР2585/391/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 111 690,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена на підставі припущень відповідача щодо порушення позивачем вимог трудового законодавства, в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами. У спірному випадку, за позицією суду першої інстанції, відповідачем не було доведено факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про необґрунтованість застосування до позивача спірних штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що за наслідками проведеного інспекційного відвідування був встановлений факт допуску позивачем до виконання роботи продавця ОСОБА_2 з якою не був укладений трудовий договір. Такий факт підтверджується як актом інспекційного відвідування так і поясненнями самої ОСОБА_2 , чому судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та відповідно до договору оренди нерухомого майна (нежилого приміщення) від 01.01.2018 №01/1-18 про передачу в оренду ФОП ОСОБА_1 . використовує нежиле приміщення - кіоск загальною площею 9,5 м.кв. для роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (насінням овочевих, баштанних та кормових культур), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 напроти магазину "Копілка" (а.с.4-5, 125-126).

На підставі наказу Управління Держпраці у Кіровоградській області від 09.10.2018 року №1375 та направлення на проведення перевірки від 09.10.2018 №1375/02.9 (а.с.15, 101), головним державним інспектором Управління Держпраці у Кіровоградській області Махно Н.В., за участю головного державного інспектора Марценюка В.В. розпочато інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 09.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_1, навпроти магазину "Копілка" кіоск з продажу непродовольчих товарів - "насіння".

За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР2585/391/АВ від 11.10.2018 року (а.с.10-12).

В акті інспекційного відвідування зафіксовано порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України, а також зазначено, що під час інспекційного відвідування 09.10.2018 року о 13 год. 40 хв. за прилавком кіоску для роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (насінням овочевих, баштанних та кормових культур), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (напроти магазину "Копілка"), знаходилася ОСОБА_2 , яка виконувала роботу продавця, а саме здійснювала продаж насіння овочевих, баштанних та кормових культур, що зафіксовано засобом фототехніки (фото додаються).

Під час інспекційного відвідування 09.10.2018 року продавець ОСОБА_2 надала письмові пояснення, що вона працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2018 року, режим її роботи складає з 08:00 год до 17:00 год з перервою на обід з 12:00 год до 13:00 год (а.с.107).

Відповідно наказу від 08.10.2018 №3 ОСОБА_2 прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів з 10.10.2018 року (а.с.7).

Повідомлення Державній фіскальній службі про прийняття ОСОБА_2 на роботу було подано 08.10.2018 року та зазначено, що початок її роботи 10.10.2018 року (а.с.48).

Таким чином, на думку Управління, використання неоформленої найманої праці ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_1 , мало місце щонайменше з 01.10.2018 року по 09.10.2018 року.

З цих підстав відповідач дійшов висновку, що наведене свідчить про порушення вимог ст.21 КЗпП України щодо укладення трудового договору та ст.24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі акту інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Кіровоградській області винесено постанову від 31.10.2018 року №КР2585/391/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111 690,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже встановлений контролюючим органом факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) є правовою підставою для застосування до роботодавця штрафних санкцій.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

У спірному випадку в акті інспекційного відвідування зазначено, що за прилавком кіоску для роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (насінням овочевих, баштанних та кормових культур), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (напроти магазину "Копілка"), знаходилася ОСОБА_2 , яка виконувала роботу продавця, а саме здійснювала продаж насіння овочевих, баштанних та кормових культур, що зафіксовано засобом фототехніки.

В той же час, жодних доказів того, що ОСОБА_2 виконувала роботу продавця відповідачем суду надано не було. Із долученого до акту інспекційного відвідування фото вбачається лише те, що на час проведення інспекційного відвідування ОСОБА_2 перебувала у приміщенні кіоску, але вказане фото не свідчить про те, що остання виконувала роботу продавця.

З огляду на надані відповідачем докази суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку суду доведено факт перебування ОСОБА_2 у нежилому приміщенні - кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 напроти магазину "Копілка" та не надано жодних доказів, що гр. ОСОБА_2 09.10.2018 року виконувала обов`язки продавця.

Судом першої інстанції також встановлено те, що фактично висновок про наявність порушень трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 відповідачем було зроблено на підставі пояснень ОСОБА_2 , яка зазначила, що працює на цьому місці з 01.10.2018 року.

Враховуючи обставини, які стали підставою для висновку органу державного контролю про порушення позивачем вимог законодавства про працю, судом першої інстанції ОСОБА_2 викликалась до суду для допиту в якості свідка, але не змогла з`явитись у зв`язку із сімейними обставинами (а.с.120).

В той же час, із скарги ОСОБА_2 , яку долучено позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, вбачається, що остання не підтверджує тих обставин, які зазначені у поясненнях та наполягає на тому, що 09.10.2018р. дійсно знаходилася у приміщенні кіоску де готувала приміщення до роботи та не здійснювала функції продавця.

Досліджуючи докази, які надавалися сторонами, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв до уваги пояснення ФОП ОСОБА_1 до акту інспекційного відвідування від 11.10.2018 року, в яких остання зазначала, що ОСОБА_2 з 01.10.2018 року до 10.10.2018 року не працювала, та 09.10.2018 року ОСОБА_2 вийшла на робоче місце для його облаштування (витерти пил, розкласти товар). Вказані пояснення щодо не виконання ОСОБА_2 трудових обов`язків 09.10.2018р. підтверджуються тим, що 09.10.2018 року це - вівторок, а згідно укладеного трудового договору понеділок та вівторок визначені як вихідні дні (а.с.6).

Таким чином, дослідивши надані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не був доведений суду сам факт допуску позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору, що свідчить про необгрунтованість застосування до позивача спірних штрафних санкцій.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які були зазначені в акті інспекційного відвідування, натомість, вказаним підставам для прийняття оскаржуваної постанови, судом першої інстанції, як зазначено вище, надано належну оцінку.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

У суді апеляційної інстанції представником позивача було заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, у вигляді витрат на правничу допомогу, у розмірі 6000,0грн. На підтвердження понесених позивачем витрат представником надано Договір про надання адвокатом правової допомоги, Акти приймання-передачі виконаних робіт, розрахункову квитанцію.

Дослідивши надані документи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 09.06.2019, акт приймання-передачі наданих послуг від 20.06.2019 року згідно договору від 09.06.2019 року, розрахункову квитанцію на суму 9000,00 грн.

Згідно з актом приймання -передачі виконаних робіт адвокатом виконані наступні роботи:

- вичення матеріалів апеляційної скарги Управління Держпраці у Кіровоградській облсті;

- консультація Клієнта щодо необхідності вчинення певних дій з приводу надання додаткових матеріалів (доказів) та їх залучення до матеріалів справи;

- формування правопої позиції з приводу розгляду справи в апеляційній інстанції;

- представництво інтересів Клієнта при розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Оцінивши долучені до матерів справи представником позивача докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування вартості послуг у заявленій позивачем сумі, виходячи із наступного.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Позивачем доведено суду надання йому адвокатом Стахєєвим О.О. юридичних послуг.

Втім, вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що надані ним документи не надають можливість перевірити обґрунтованість заявленої до відшкодування суми, оскільки акт приймання-передачі виконаних робіт не містить у собі інформації щодо витраченого адвокатом часу на виконання робіт, перелік яких наведено в Акті, не визначено вартості робіт щодо кожної позиції виконаних робіт. Акт приймання-передачі робіт містить у собі лише загальний розмір наданої правової допомоги - 6000,0грн, але інформації з чого складається така сума, Акт перевірки не містить.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу з огляду на необґрунтованість заявленої до відшкодування суми.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року у справі №405/7865/18 (провадження №2-іс/340/11/19) - без змін.

У задоволенні клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення з Управління Держпраці у Кіровоградській області судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 20.06.2019р.

Повний текст постанови складено 21.06.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк