Справа № 0940/2278/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3113/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, прийняте суддею Могилою А.Б. об 11 годині 49 хвилині у місті Івано - Франківську, повний текст складений 11.02.2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Євродор» про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,-

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС» (надалі ТзОВ «ПБС», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (надалі ДФС України, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України №749272/32872788 від 31.05.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1315 від 04.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну № 1315 від 04.12.2017, визнання протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 20.06.2018 №13194/32872788/2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав прийняття Комісією відповідача рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Разом з тим, оскільки до позивача було встановлено критерій оцінки ступеня ризиків невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах ЦКТ ЗЕД, визначеним у податковій накладній.

Позивачем подано контролюючому органу необхідний перелік первинних документів, які відображають весь процес надання послуг ( договір №7/10 ВІД 07.10.2017 р., платіжне доручення по попередній оплаті 30% вартості робіт, податкову накладну, яка виписана по першій партії поступлення авансу). Також встановлено, що роботи по ремонту автодоріг не завершені, та мали бути виконані в майбутньому, що унеможливлює подання документів пов`язаних із наданням послуг по вказаному договору.

В матеріалах справи наявна довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017, акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017.

Маються покликання на практику ЄСПЛ «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», «Чуйкіна проти України», «Голдер проти Сполученого Королівства», «Мултіплекс проти Хорватії».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ДФС України подала апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на не зазначення ДФС чіткого критерію оцінки ступеня ризиків у квитанції, як вважає суд, не позбавило можливості позивача надати наявні документи первинного бухгалтерського обліку.

Разом з тим, позивачем подано не всі передбачені умовами договору документи, що й слугувало підставою для відмови у реєстрації податкової накладної. Жодних документів, які би підтверджували факт використання авансу для придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, ресурсів, конструкцій, виробів на розгляд Комісії не надано.

Позивач надав суду інші документи а ніж Комісії, тому такі не слід брати до уваги.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТзОВ «ПБС» (субпідрядник) та ТзОВ «Євродор» (генпідрядник) 07.10.2017 укладено договір субпідряду №7/10 за предметом якого субпідрядник зобов`язується виконати роботи з «поточного середнього ремонту автомобільної дороги Н-03 Житомир-Чернівці на ділянці км 311+764-км 317+564 (в т.ч. проектні) код за ДК 021:2015 (45233142-6 Ремонт доріг)». Регенерація та укладання конструктивних шарів дорожнього одягу за технологією «холодний ресайклінг». Ціна договору становить 18365325,13 грн.

Пунктом 4.3 даного договору передбачено здійснення попередньої оплати у розмірі 30% вартості робіт.

Платіжним доручення №1212 від 04.12.2017 ТзОВ «Євродор» здійснено попередню оплату в сумі 4550000 грн.

Датою передачі робіт від субпідрядника генпідряднику, вважається дата підписання акту приймання виконаних підрядних робіт та довідок про вартість виконаних підрядних робіт.

На виконання вищевказаного договору, за правилами «першої події» (отримання попередньої оплати) позивачем 04.12.2017 сформовано податкову накладну №1315 на суму 4550000.

З метою зарахування податку на додану вартість позивач подав в електронному вигляді виписану 04.12.2017 податкову накладну №1315 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових декларацій.

Отримавши податкову накладу №1315 від 04.12.2017, ДФС України 28.12.2017 надіслала позивачу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної, з підстав відповідності критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД:42.11.20. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

В свою чергу, позивач надіслав контролюючому органу в електронному вигляді повідомлення від 22.05.2018 №6 де зазначив про попередню оплату наданих послуг, а також направив відповідні документи (договір субпідряду, платіжне доручення, перелік основних засобів) на підтвердження можливості ведення господарської діяльності, в тому числі надання послуг з ремонту автодоріг.

Однак Комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 31.05.2018 прийнято рішення: №749272/32872788 про відмову в реєстрації податкової накладної №1315 від 04.12.2017. Підставою для такої відмови контролюючим органом визначено ненадання платником податку копій документів, зокрема первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Не погодившись з оскаржуваним рішеннями Комісії від 31.05.2018 №749272/32872788 про відмову в реєстрації податкової накладної №1315 від 04.12.2017, позивач 11.06.2018 подав скаргу №1106-18, разом із документами на підтвердження обставин викладених в ній, зокрема договором субпідряду №7/10 від 07.10.2017, платіжним дорученням №1212 від 04.12.2017, переліком основних засобів, податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку.

Рішенням комісії з питань розгляду скарг від 20.06.2018 №13194/32872788/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної без змін.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (надалі ПК України) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом дванадцятим Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, серед іншого, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом дванадцятим Порядку №1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом шостим Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190).

Пунктом другим Постанови № 190 визначено підстави для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, зокрема, ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

Абзацом сьомим пункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України платнику податків надано можливість оскаржити Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в адміністративному або судовому порядку.

Виходячи із системного тлумачення норм права, наведених вище, апеляційний суд вважає що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення, законність якого обґрунтовано перевірена судом попередньої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 не вказано ані конкретного критерію (відповідного підпункту пункту шостого) оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567. Натомість платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Як встановлено із матеріалів справи, податковим органом у Рішенні не наведено жодної конкретної інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань прийняття такого рішення.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.05.2019 року у справі №1940/1306/18.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 0940/2278/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Я. С. Попко
Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2019 року.