Справа № 140/1944/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1944/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання виплатити позивачу грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в сумі 10 251грн.70коп. та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2017 по 20.06.2019 в сумі 275 935грн.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачем в позовній заяві зроблено посилання на постанову КАС ВС в адміністративній справі №808/858/16, у якій зроблено висновок про те, що грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є частиною заробітної плати, а отже звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь-яким строком, відповідно позивач провів аналогію з грошовою компенсацією за неотримане речове майно та вважає, що строки, встановлені статтею 122 КАС України не розповсюджуються на звернення з такими позовними вимогами.

Суд не погоджується з таким твердженням і вважає помилковим ототожнення позивачем компенсації за невикористані дні відпустки з компенсацією за неотримане речове майно, оскільки перша дійсно є компенсаційною виплатою та складовою частиною заробітної плати, в той час як компенсація за речове майно не є складовою заробітної плати, а отже на позовну вимогу щодо її стягнення не поширюється норма абз.2 ст.233 КЗпП України, відповідно застосовується місячний термін на звернення до суду, визначений ч.5 ст.122 КАС України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в сумі 10 251грн.70коп., яка визначена згідно з довідкою №16 від 22.12.2017 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, тобто початок перебігу строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом почався з 23.12.2017.

Разом з тим, позов поданий до суду позивачем лише 20.06.2019, тобто із пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, позивач зазначає, що про суму, яка підлягає до стягнення він дізнався лише після отримання 30.05.2019 відповіді на адвокатський запит разом з довідкою №16 від 22.12.2017, проте суд критично сприймає це посилання позивача, оскільки така копія довідки вже містить підпис останнього про її отримання.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску не додано.

Згідно із частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у зазначений строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута останньому.

Копію ухвали надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук