Справа № 344/14752/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4278/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену суддею Бабій О.М., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, та середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2017 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо невиплати та не включення до грошового атестату складових заробітної плати: матеріальної допомоги за 2003-2006 роки, компенсації за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, позбавлення права на обчислення та перерахунок пенсії в повному обсязі;

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення, що носять одноразовий характер (одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з врахуванням індексації) за період з 09.09.2014 року по 31.12.2015 року;

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо невидачі довідки для обчислення, призначення та виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських у відповідно до постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року;

визнати неправомірними дії УМВС України в Івано-Франківській області щодо не включення в довідку до розрахунку страхового стажу 4 років 9 місяців навчання в Національній юридичній академії ім. Я.Мудрого;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області УМВС України в Івано-Франківській області видати уточнену довідку в яку включити в повному обсязі час навчання в Національній юридичній академії ім. Я.Мудрого з розрахунку 4 роки та 9 місяців;

стягнути з Міністерства внутрішніх справ заборговану зарплату: матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік за 2003-2005 роки, компенсацію за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області внести до грошового атестату стягувані суми;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку в зв`язку з набуттям права на перерахунок та виплату пенсії за період з 09 вересня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно з розміру грошового забезпечення, до якої включити: одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, які обчислені з нового посадового окладу;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку в зв`язку з набуттям права на перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

визнати дії ГУПФ в Івано-Франківській області від 24.04.2017 року щодо призначення довічної пенсії за вислугу років неправомірними щодо: призначення пенсії з 09.09.2015 року; відмови у призначенні та невиплаті пенсії за більш ранній період з 09.09.2014 року по 09.09.2015 року; включення в розрахунок страхового завідомо неправдивих даних; обчислення пенсії в розмірі 53% від грошового утримання; відмови у підвищенні розміру пенсії;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області призначити довічну пенсію за вислугу років з 09.09.2014 року та зобов`язати виплатити пенсію з 09.09.2014 року в розмірі 54% від грошового забезпечення, до якого врахувати додаткові види грошового забезпечення; зобов`язати провести підвищення пенсії за кожний повний рік стажу; здійснити виплату різниці недоплачених сум після перерахунку пенсії з компенсацією прати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 09.09.2014 року;

визнати неправомірною бездіяльність ГУПФ в Івано-Франківській області щодо призначення і виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію за період з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області виплатити різницю недоплачених після перерахунку пенсійних виплат та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь період з 09.09.2014 року до повного розрахунку;

визнати неправомірними дії (бездіяльність) ГУПФ в Івано-Франківській області щодо заниження виплат пенсійних сум щодо відсутності ефективного контролю за уповноваженими представниками ПФУ - УМВС України в області стосовно вчасної та правомірної підготовки документів для призначення, обчислення, перерахунку пенсій згідно з чинним законодавством України.

12.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача УМВС України в Івано-Франківській області вчинити дії, а саме: надати суду повний та детальний розрахунок грошових сум складових заробітної плати (грошового забезпечення):

компенсації за невикористані дні відпустки (за період часу 2003-2006 роки); одноразової матеріальної допомоги за рік в розмірі місячного грошового забезпечення за 2003, 2004, 2005 та 2006 роки); одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби; середнього заробітку за весь час затримки виплати, а саме з дня звільнення зі служби по день фактичного розрахунку. У випадку пошкодження або знищення документа, щодо обліку нарахованої та виплаченої заробітної плати за час проходження служби, зобов`язати негайно відновити даний документ - особовий рахунок чи розрахункові (розрахунково-платіжні) відомості, який містить інформацію про обчислену і виплачену заробітну плату за час проходження служби.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами. Позивач просить забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача УМВС України в Івано-Франківській області вчинити дії, а саме: надати суду повний та детальний розрахунок грошових сум складових заробітної плати (грошового забезпечення) на підтвердження або спростування пояснень про виплату заборгованості по складових заробітної плати. Фактично позивач просить відповідача надати докази на підтвердження своїх заперечень.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які б свідчили про істотне ускладнення ефективного захисту чи поновлення порушеного права у разі невжиття таких заходів.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2019 року та постановити судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що підставою для забезпечення позову послужило невиконання УМВС України в Івано-Франківській області ухвали суду про витребування доказів, які він не мав змоги надати самостійно для розрахунку сум заборгованості, які в позовних вимогах просить стягнути з відповідача для ефективного відновлення порушеного права на виплату всіх заборгованих складових заробітної плати, за захистом якого він звернувся до суду. Тобто, без такого розрахунку істотно ускладнюється та навіть унеможливлюється ефективний захист.

Апелянт вважає, що захист порушеного права на повну виплату всіх складових заробітної плати/грошового забезпечення не може бути ефективним без розрахунку (обчислення) заборгованості, яку УМВС України в Івано-Франківській області зобов`язане було надати ще при звільненні 19.05.2006 року, у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП, які носять імперативний характер, зважаючи що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та істотного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами частин 1, 2 ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не зазначив належних та достатніх аргументів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття судом вказаних заходів до забезпечення адміністративного позову виконання рішення у даній справі стане неможливим або для його виконання необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач у заяві про забезпечення позову фактично просить зобов`язати відповідача надати докази на підтвердження своїх заперечень.

Таким чином, правові підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є відсутніми.

Враховуючи вищевказані обставини, оцінюючи наведені в обґрунтування поданої заяви мотиви заявника, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні такої.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення адміністративного позову у даній справі, прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №344/14752/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, та середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 19.06.2019.