Справа № 760/15507/15-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-130/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарях - Горбач О.М., Кучерині Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністратитвним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядового міліції Горбачевського Андріана Ярославовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної служби, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

21.08.2015 позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до відповідача, інспектора патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядового міліції Горбачевського А.Я., обґрунтувавши його тим, що 09.08.2015 до автомобіля Lexus RX350 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на стоянці ресторану «Макдональдс» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 2-Б і за кермом якого він знаходиться, підійшов невідомий чоловік, який був одягнутий у чорну форму з надписом «поліція» та, звертаючись до нього, представився інспектором патрульної поліції м. Києва та озвучив вимогу пред`явити документи.

У відповідь він пред`явив документ, що посвідчує його особу, - посвідчення народного депутата України. Після чого відповідач звинуватив його в тому, що в нього не має при собі документів на автомобіль, звернувся з вимогою пред`явити «техпаспорт». У відповідь він повідомив, що власниця транспортного засобу скоро підійде та пред`явить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В наступному відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №956681 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та передав йому для ознайомлення під підпис.

Виклавши в протоколі свої пояснення, він відмовився підписувати протокол і повернув його відповідачеві.

Через деякий час, особи у формі поліції викликали евакуатор та повідомили, що транспортний засіб буде затриманий на штраф майданчик, після чого почали вимагати від нього вийти з транспортного засобу та заявили, що у разі відмови, до нього буде застосоване положення ст. 185 КУпАП та застосована фізична сила з метою витягнути його з транспортного засобу.

В наступному на місце приїхала власниця транспортного засобу, яка надала відповідні документи на автомобіль Lexus RX350 д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно затримання автомобіля та його особисте не здійснювалось.

18.08.2015 його адвокатом направлено до патрульної поліції м. Києва запит з вимогою надати копію відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідь на який, окрім протоколу, надіслано постанову серія ПС2 №490673 від 09.08.2015, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначену постанову він вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування цих доводів, позивач серед іншого посилається на те, що відповідач взагалі не мав правових підстав вимагати від нього як водія пред`явити визначені законодавством документи. З цього приводу позивач вказує, по-перше, на те, що згідно п. 2.4 ПДР України, таке право надано працівникам міліції, в той час як відповідач був одягнений та представився поліцейським, вимогу про пред`явлення документів висловив не чітко, оскільки не вказав, які ж саме документи він вимагає; по-друге, згідно законодавства обов`язок пред`явити визначене коло документів лежить саме на водієві, тобто, особі, яка керує транспортним засобом, хоча в ту мить, коли до нього підійшли працівники поліції, транспортний засіб автомобіль Lexus RX350 д.н.з. НОМЕР_1 , в якому він знаходився, був припаркований і не рухався, тому, він не був водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України; по-третє, якщо відповідач вважав, що він звертається до нього як до водія, то він був зобов`язаний повідомити його про причину зупинення транспортного засобу, суть вчиненого правопорушення, чого відповідачем здійснено не було, а тому, не виконавши вимоги закону, відповідач відповідно не мав права вимагати від нього пред`явити документи.

Грунтуючись на вищевказаних доводах, позивач стверджує, що він мав законне право відмовити відповідачеві у виконанні вимог п. 2.4 ПДР України, а також пред`явленні будь-яких інших документів.

Окрім вищенаведеного, позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було допущено ряд порушень, що стосуються процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, і які беззаперечно тягнуть за собою незаконність прийнятої за наслідками такого розгляду оскаржуваної постанови.

З цього приводу позивач, серед іншого, звертає увагу на те, що: 1) відповідачем допущено порушення ст. 276 КУпАП, яка визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу; 2) відповідачем порушено ст.ст. 268, 278 КУпАП, оскільки розглянуто справу за відсутності даних про сповіщення його про час і місце її розгляду, не надано можливості скористатись процесуальними правами при розгляді справи: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; користуватися юридичною допомогою адвоката; 3) відповідачем порушено вимоги ст. 279 КУпАП, оскільки не проведено засідання, на якому заслуховується особа, що притягується до відповідальності, не заслухано свідків, не розглянуто клопотань, не досліджено доказів.

З наведених вище підстав позивач просить:

- визнати протиправними дії інспектора патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядового міліції Горбачевського А.Я. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення АП1 №956681 від 09.08.2015 щодо не повідомлення його про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення;

- визнати протиправними дії інспектора патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядового міліції Горбачевського А.Я. щодо винесення з порушенням законодавства постанови ПС2 №490673 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- скасувати постанову інспектора патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядового міліції Горбачевського А.Я. ПС2 №490673 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача Смаглій В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідач інспектор патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядовий міліції Горбачевський А.Я. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності не звертався. Суд, врахувавши думку осіб, присутніх в судовому засіданні та керуючись положеннями ст. 128 КАС України, дійшов висновку про можливість вирішення справи у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи Управління патрульної служби МВС у м. Києві - Кисіль А.В. проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У своїх поясненнях серед іншого зазначив, що 09.08.2015 заступник командира 3-го батальйону, ОСОБА_2 зі своїм напарником, інспектором патрульної служби ОСОБА_3 , під час патрулювання з метою перевірки зупинили транспортний засіб - Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 .

Підставою для здійснення перевірки стало отримання ними раніше орієнтування по викраденню аналогічного ТЗ.

Водієм ТЗ виявився позивач, який на вимогу представника патрульної служби пред`явити посвідчення на право керування ТЗ, реєстраційний документ на ТЗ та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відреагував та відмовився надавати вказані документи, пред`явивши при цьому посвідчення народного депутата України, та вказавши, що працівники патрульної служби не мають права його перевіряти; після чого інспектор патрульної служби ОСОБА_2 попросив позивача перемістити транспортний засіб на стоянку ресторану «Макдональдс», і позивач самостійно, шляхом керування перемістив автомобіль на вказану стоянку.

В наступному до позивача відійшов відповідач, належним чином представився та попросив пред`явити відповідні документи на ТЗ, однак позивач відмовився виконувати законну вимогу відповідача та замість запитуваних документів пред`явив посвідчення народного депутата України.

Встановивши, факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем в присутності свідків на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз`яснено його права як громадянина України.

Цей протокол було надано позивачу для ознайомлення, після ознайомлення та викладення у ньому пояснень позивач від підпису протоколу відмовився.

В наступному, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

Представник третьої особи у наданих поясненнях наголосив також на тому, що позивач неодноразово визнавав, що скоїв адміністративне правопорушення, та що власник транспортного засобу, прибувши на місце, підтвердила, що забула передати позивачу відповідні документи на транспортний засіб, на підтвердження чого посилався на дані відеозаписів з місця правопорушення.

З наведених вище підстав, представник третьої особи стверджував, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки відповідач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього та винесенні оскаржуваної постанови діяв цілком законно та в межах повноважень.

В ході розгляду справи судом допитано як свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що 09.08.2015, перебуваючи на зміні, він з напарником ОСОБА_2 патрулювали м. Київ і в районі ТРЦ «ОШЕН ПЛАЗА» до них підійшла дівчина із заявою про те, що в неї на паркінгу вкрали автомобіль марки «Lexus RX 350» білого кольору. Отримавши вказану заяву вони, передали орієнтир, і розпочали розшук зазначеного автомобіля. Проїжджаючи по вул. Бощагівська, в районі ресторану «Макдональдс», зліва від них пересік смугу білий «Lexus RX 350», повертаючи на заїзд до «Мак-Драйву». Після цього вони вирішили перевірити наявність у водія документів на вказаний автомобіль. Він вийшов і особисто підійшов до вказаного автомобіля. Підійшовши до автомобіля, він представився, пояснив причину зупинки, - що даний автомобіль знаходиться в орієнтирі на розшук, - і попросив водія пред`явити документи, на що водій йому нічого не відповів, а тільки показав посвідчення народного депутата України на ім`я ОСОБА_1 . Він знову повторив свої вимоги пред`явити документи, але ОСОБА_1 запитувані документи не пред`явив. Після цього він попросив ОСОБА_1 перемістити автомобіль, у я кому він знаходився, на стоянку ресторану «Макдональдс», для того щоб не створювати перешкод для руху інших транспортних засобів. Після того як ОСОБА_1 перемістив автомобіль на парковку, йому знову неодноразово висловлювалась вимога пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія, однак вказаних документів він при собі не мав. Оскільки їх зміна підходила до завершення і у них закінчились бланки протоколів та постанов, вони з напарником викликали допомогу, після чого на місце події прибув Горбачевський А.Я. , який в подальшому займався оформленням матеріалів правопорушення. В наступному відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП, в якому ОСОБА_1 відмовився ставити підпис, йому було доведено та роз`яснено його права. Через деякий час ОСОБА_1 зателефонував жінці, яка принесла документи на автомобіль, які були їм пред`явлені.

Свідок ОСОБА_2 дав показання про те, що здійснюючи патрулювання в м. Києві, знаходячись на чергуванні зі своїм напарником ОСОБА_3 , вони отримали виклик, від громадянки, яка підійшла до них і заявила, що десь пів години тому у неї було вкрадено її автомобіль «Lexus RX 350», білого кольору. З метою знайти автомобіль по гарячим слідам, вони взяли громадянку з собою на борт, і розпочали відпрацьовували Голосіївський р-н, де сталося викрадення. Відразу віднайти викрадений автомобіль не вдалося, тому громадянку передали слідчим, для того щоб вона складала відповідні заяви, а самі продовжили патрулювання. Патрулюючи місто вони звертали увагу на подібні автомобілі, так як даний автомобіль перебував в орієнтуванні «Розшук». Рухаючись по Повітрофлотському проспекту, вони побачили схожий автомобіль «Lexus RX 350», білого кольору, та вирішили цей автомобіль зупинити для перевірки документів. Даний автомобіль вони зупинили, коли він вже заїжджав на Мак- Драйв по вулиці Борщагівській біля Повітрофлотського мосту. Напарник вийшов з автомобіля і пішов за ним, а він залишаючись за кермом заблокував виїзд з Мак- Драйву , для того щоб машина не могла поїхати. В наступному він побачив як його напарник спілкувався з водієм, після чого водій розмістив свій автомобіль на парковці біля ресторану Мак-Дональдс, де його напарник продовжив спілкування з водієм. Він також зупинив патрульний автомобіль та попрямував до місця зупинки автомобіля «Lexus RX 350». Ознайомившись з ситуацією, він з`ясував, що в середині вказаного автомобіля знаходився громадянин на прізвище ОСОБА_1 , який не пред`являв жодних документів на автомобіль і посвідчення водія. В ході Спілкування ОСОБА_1 мотивував те чому він не пред`являє документи тим, що він є народним депутатом, на підтвердження чого пред`явив посвідчення народного депутата України. Оскільки вказаний документ у даній ситуації фактично підтверджував лише особу ОСОБА_1 , вони продовжували наполягати на тому, щоб були пред`явлені документи на автомобіль, тобто, реєстраційний талон та посвідчення водія. ОСОБА_1 не пред`являв зазначених документів, мотивуючи це тим, що він їх забув, та повідомивши, що документи підвезе власник транспортного засобу. Процес спілкування з ним був тривалим, більше ніж півгодини, і вони викликали додатковий екіпаж, так як з собою в нього не було адміністративних матеріалів, а також, повідомили слідчо-оперативну групу. В той же час ОСОБА_1 продовжував відмовлятися вийти з автомобіля та пред`явити документи. В наступному на місце події прибула власниця автомобіля, пред`явила реєстраційні документи, посвідчення водія, після чого від`їхала на вищевказаному автомобілі, а на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.08.2015 приблизно о 19.20 позивач, ОСОБА_1 , керував автомобілем Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Борщагівська, 2-Б в м. Києві, де був зупинений екіпажем патрульної поліції у складі заступника командира 3-го батальйону Зозулі Ю.Г . та інспектора патрульної служби ОСОБА_3 .

Після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського позивач перемістив транспортний засіб на стоянку ресторану «Макдональдс» за вищевказаною адресою.

В наступному на місце зупинки прибув відповідач, інспектор патрульної служби 10-ї роти 3-го батальйону рядовий міліції Горбачевський А.Я. , який висловив позивачеві вимогу пред`явити документи.

У відповідь позивач пред`явив посвідчення народного депутата України, зазначивши, що документи на автомобіль підвезе його власник, а також вказавши, що працівники поліції не мають права його затримувати, можуть лише зафіксувати порушення, якщо таке мало місце.

Вказані обставини підтверджуються доказами наявними у розпорядженні суду, які досліджені судом за правилами визначеними ст. 86 КАС України, а саме: даними відеозапису з місця події, показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , письмовими матеріалами справи.

З матеріалів справи також вбачається, що на місці зупинки автомобіля відповідачем відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 09.08.2015 серія АП1 №956681, відповідно до змісту якого позивач відмовився надавати посвідчення водія та тех. паспорт, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В наступному відповідачем винесено постанову серії ПС2 №490673 від 09.08.2015, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до зазначеної постанови відповідач встановив, що позивач 09.08.2015 о 19.20, керуючи транспортним засобом Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Борщагівська, 2-Б в м. Києві, відмовився пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікував за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого включає керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Позивачем оспорюється правомірність дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та правомірність постанови винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Частиною першою ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 17, 18 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За змістом ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно вимог ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності дій відповідача та оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП. Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає, в т.ч., керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Згідно ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені статтею 126 покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 04.10.2013 №950, у п. 6.1 розділу VI передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа ОВС, визначена пунктом 2.3 розділу ІІ цієї Інструкції, відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень частини другої статті 283 КУпАП, постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до вимог пункту 5.7 розділу V Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, та ст. 278 КУпАП, уповноважена посадова особа ОВС під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Положеннями ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів особи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови.

Такий висновок суду обумовлюється тим, що порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, не виконання вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, незабезпечення можливості користуватися у повному обсязі його правами, визнаються судом істотними, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд констатує, що у його розпорядженні відсутні докази, які підтверджують виконання відповідачем під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача вимог ст. 278 КУпАП щодо вирішення питання чи сповіщено позивача про час і місце її розгляду; виконання відповідачем вимог ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відсутні також докази того, що позивач був присутнім під час розгляду відповідачем справи відносно нього.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Разом з цим, не виконання відповідачем вищевказаних положень закону свідчить про суттєве обмеження прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

За таких обставин вбачається, що позивач був фактично позбавлений можливості оскаржувати належність та допустимість доказів, які були покладені відповідачем в основу оскаржуваної постанови, або заперечити їх використання.

Не зважаючи на те, що з об`єктивної сторони з боку позивача було допущено правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що визнається судом доведеним в ході даного провадження, існування вагомих підстав для обмеження вищевказаних прав позивача під розгляду його справи судом не встановлено.

Право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до позиції Європиського суду з прав людини вищевказані гарантії можуть бути обмежені у випадку, коли за конкретних обставин відповідної справи продемонстровано, що існують вагомі підстави для обмеження такого права, при чому таке обмеження, незалежно від його підстав, не повинно невиправдано порушувати права обвинуваченого, гарантовані статтею 6 Конвенції.

Таким чином, допушені з боку відповідача обмеження прав позивача слід визнати істотними, оскільки його участь у ході розгляду справи все ж могла вплинути на кінцеве рішення щодо нього, т.я. позивач окрім заперечень по факту самого порушення міг посилатись в т.ч. на його малозначність.

Допущені з боку відповідача обмеження прав позивача свідчать і про те, що відповідачем під час розгляду справи відповідачем не було виконано вимог КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, і як наслідок провадження щодо позивача в цілому не може бути визнане справедливим.

Законом України «Про міліцію» у ч. 1 ст. 5 визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/.

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки допущені з боку відповідача порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визнані судом істотними, т.я. призвели до порушення прав та інтересів позивача.

Вищевикладених підстав на думку суду достатньо для прийняття рішення у даній справі, у зв`язку з чим немає необхідності розглядати аргументи позивача щодо інших аспектів порушення його прав з боку відповідача.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ..

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, в т.ч., про визнання протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для цілей Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У зв`язку з цим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Як було встановлено судом у даному випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами її розгляду віднесено законом до компетенції відповідача.

Порушення з боку відповідача, про які стверджує позивач, стосуються процедури розгляду справи відносно нього. Наявність чи відсутність таких порушень, їх істотність є критерієм для оцінки правомірності прийнятого у справі рішення.

З огляду на вищевикладене, позов належить задовольнити частково, скасувати як протиправну постанову відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 17, 86, 158-163, 172-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 490673від 09.08.2015 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :