Справа № 420/1309/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1309/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду в м. Одесі про визнання протиправним та нечинним рішення від 24.09.2018 року № 108, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду в м. Одесі, в якому просила: визнати протиправним та нечинним рішення відповідача № 109 від 24.09.2018 р. про відмову у проведенні перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок із 01.12.2018 р. раніше призначеної позивачці пенсії в розмірі 90 % від заробітної плати у відповідності до розміру, зазначеному в довідці від 10.08.2018 року Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації за № Т-230/07/01-34-04, із збереженням базового місяця фінансової індексації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2018 р. Департаментом освіти і науки Одеської ОДА ОСОБА_1 було надано довідку № Т-230/07/01-34-04, згідно якої заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) пенсії, склала 9 880,00 гривень. Враховуючи факт підвищення розміру заробітної плати у порівнянні із тим, що існував на час нарахування та призначення позивачу пенсійних виплат, ОСОБА_1 звернулась до відповідача про перерахунок раніше призначеної пенсії. Однак, рішенням від 24.08.2018 року № 108 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, у зв'язку з чим звернулась з даним позовом.

Відповідач заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що після розгляду заяви та на підставі наданої довідки відповідачем було прийнято рішення від 24.08.2018 року № 108 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, відповідач вважає, що посилання ОСОБА_1 на порушення ст. 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки ст. 90 Закону України «Про державну службу» не визнана неконституційною, а тому відповідачем не було порушено прав, свобод чи інтересів позивача.

Судом першої інстанції справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 з 15.09.2005 року призначено пенсію за віком, як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

10.08.2018 р. Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 було надано довідку № Т-230/07/01-34-04, згідно якої заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) пенсії, склала 9 880,00 гривень.

З урахуванням наведеної обставини, позивач звернулася до Суворовського об'єднаного управління ПФУ в м. Одесі із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, подавши відповідну довідку про заробітну плату.

Рішенням від 24.09.2018 № 108 Суворовським об'єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим призначені раніше відповідно до цього Закону пенсії не перераховуються.

ОСОБА_1 пенсія була призначена відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», якою було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Апелянт вказує на те, що за період роботи на державній службі вона отримує пенсію, нараховану як державному службовцю, розмір якої не переглядався та не перераховувався протягом більш ніж 10 років.

Наявність у ОСОБА_1 права на отримання пенсії у зазначеному розмірі та на вказаних підставах підтверджується фактом її трудової діяльності на посадах державної служби, про що свідчать відомості з трудової книжки, а також факти одержання апелянтом пенсійних виплат на підставі матеріалів, що зберігаються в органах Пенсійного фонду.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, то у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. За таких підстав суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Проте, колегія суддів не може погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції при вирішенні спору не було звернуто уваги на той факт, що оскаржуване рішення відповідача № 108 від 24.09.2018 року не відповідає фактичним обставинам, оскільки при призначенні ОСОБА_1 пенсійних виплат територіальними органами Пенсійного фонду не було враховано розмір заробітної плати позивача на посаді заступника начальника управління освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації. Судом першої інстанції, в порушення вимог ч.ч. 1, 4 ст. 9, ч. 3 ст. 242 КАС України, не було перевірено зазначену обставину, а також не було наведено і підстав неврахування такого доводу позивача.

Крім того, судом не було враховано, що Конституційним Судом України неодноразово розглядалися питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, та сформульовано правову позицію, відповідно до якої Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До таких категорій належать, зокрема, громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу. Тобто, звуження змісту та обсягу наведеного права шляхом прийняття нових законів чи внесення змін до чинних, відповідно до вимог ст. 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи зміст поняття «звуження змісту прав і свобод» Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 (справа щодо рівня пенсії та щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показника відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження змісту прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Разом з тим, Конституційним Судом України у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 викладено тлумачення поняттю «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що викладено у ч. 3 ст. 22 Конституції України. Так, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фізична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно якого сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституційний Суд України зазначив, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Враховуючи викладене, скасування з 01.12.2015 р. п. 4 постанови № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» є скасуванням права на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст. 22 Конституції України.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 р. - якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив також з того, що відповідні норми Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо пенсійного забезпечення» не визнані неконституційними, а відтак обґрунтоване ними рішення відповідача є цілком правомірним.

Колегія суддів не може погодитися із наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки вищенаведений Закон, на який послався відповідач відмовляючи позивачу, передбачає, що «… у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому, у наведеному Законі зазначено саме «…призначаються…», а не призначені раніше, у зв'язку з чим відмова відповідача у перерахунку пенсії із посиланням на вказаний Закон є вільним, на власний розсуд тлумаченням законодавчих норм, що є неприпустимим та віднесено до повноважень Конституційного Суду України.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань. Вказані зміни законодавства поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсій, а не щодо її перерахунку, а тому до спірних правовідносин не застосовуються, та не містять заборони на перерахунок раніше призначеної пенсії. При цьому пенсія, що була призначена позивачу, була призначена до внесення відповідних змін до Закону України «Про державну службу» та ці зміни стосуються лише тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змінами до Закону та не поширюються на розмір відсотків раніше призначених пенсій.

Згідно до вимог ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному ст. 2 КАС України.

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції надано невірну правову оцінку обставинам справи, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку щодо необхідності відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, у зв'язку з чим, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 308; 311; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року - скасувати.

Прийняти у справі № 420/1309/19 нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95; ).

Визнати протиправним рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 108 від 24.09.2018 р. щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії Терьохіній Ларисі Анатоліївні.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок з 01 грудня 2018 року раніше призначеної Терьохіній Ларисі Анатоліївні пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати у відповідності до розміру, вказаному у довідці від 10 серпня 2018 року Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації № Т-230/07/01-34-04, із збереженням базового місяця фінансової індексації.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.