Справа № 824/172/18-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2019 року

Київ

справа №824/172/18-а

провадження №К/9901/6388/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Совгири Д. І., суддів: Курка О. П., Матохнюка Д. Б.

І. Суть спору

1. У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" (далі - ТОВ "АТЗТ Мирне") звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області), в якому просило:

1.1. визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Самокіщука М. Ю. щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 02 лютого 2018 року ВП №53958184 незаконними та скасувати вказану постанову;

1.2. визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Самокіщука М.Ю. щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року ВП № 55735585 незаконними та скасувати наведену постанову.

2. Позов мотивований протиправністю оскаржуваних постанов як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, позивач посилається на те, що у вказаному виконавчому провадженні позивач зі статусу боржника набув статусу стягувача, у зв`язку з чим в подальшому відкликав виконавчий документ. Незважаючи на це, відповідачем вчинено дії, які полягають у прийнятті оскаржуваних постанов, які направлені на примусове стягнення з позивача виконавчого збору.

2.1. Стверджує, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача присуджених сум.

2.2. Вважаючи, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а відтак розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактичного стягнутої суми, ТОВ "АТЗТ Мирне" звернулось до суду з вимогою про скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 02 лютого 2018 року ВП № 53958184 та про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року ВП № 55735585.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2016 року задоволено позов ПАТ "Брокбізнесбанк" до ТОВ "АТЗТ "Мирне" про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "Брокбізнесбанк" в загальній сумі 10854 526,00 грн., з яких: 5992 739,78 грн. - основний борг; 734 890,49 грн. - заборгованість зі сплати відсотків; 1610433,93 грн. - пеня; 8000,00 грн. - штраф; 89309,76 грн. - 3% річних; 2419152,04 грн. - інфляційні втрати. Разом з цим, стягнуто з ТОВ "АТЗТ Мирне" на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" 69506,60 грн. судового збору.

4. На підставі наведеного рішення 14 листопада 2016 року Господарським судом Чернівецької області видано відповідний наказ.

5. Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Самокіщуком М. Ю. 18 травня 2017 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53958184 по примусовому виконанню наказу № 926/1433/15, виданого 14 листопада 2016 року Господарським судом Чернівецької області.

6. Згідно з пунктом 3 наведеної постанови прийнято стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1085452,60 гривень.

7. Постановою відповідача про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 червня 2017 року накладено арешт та встановлено обмеження права користування на такі об`єкти: адміністративний будинок літ. "А" площа 385,20 кв.м.; будівля їдальні з магазином літ. "Б" площею 340,20 кв.м.; будівля електромайстерні літ. "В", площею 77,50 кв.м.; будівля пункту техогляду з навісом літ. "Г" площею 47,70 кв.м.; будівля гаражів літ. "Д" площею 650,50 кв.м.; бензосховище літ. "З", площею 44,80 кв.м.; заправка з навісом літ. "Ж" площею 9,70 кв.м.; будівля пожежної літ. "І" площею 34,10 кв.м.; прохідна літ. "К" площею 14,40 кв.м.; кузня літ. "Л" площею 97,00 кв.м.; пилорама літ. "Н" площею 140,00 кв.м.; склад літ. "О", площею 49,50 кв.м.; корівник з молочним блоком літ. "П", площею 1058,60 кв.м.; корівник з прибудовою літ. "Р", площею 877,40 кв.м.; корівник з молочним блоком літ. "С", площею 951,10 кв.м.; корівник літ. "Т", площею 1576,20 кв.м.; адміністративний будинок літ. "У", площею 162,80 кв.м.; млин літ. "Ф", площею 125,40 кв.м.; склад літ. "X", площею 1295,90 кв.м.; навіс літ. "Ц"; кормоцех літ. "Ш", площею 719,70 кв.м.; будівля забійного пункту літ. "Щ" площею 37,80 кв.м.; склад літ. "Ю", площею 436,40 кв.м.; конюшня літ. "Я", площею 329,50 кв.м.; телятник літ. "А-А" площею 536,00 кв.м.; навіси, літ. "Б-Б", "В-В", "Г-Г", "Е-Е"; телятник літ. "Д-Д", площею 503,40 кв.м.; телятник, літ. "Є-Є", площею 761,10 кв.м.; корівник з прибудовою літ. "Ж-Ж", площею 821,20 кв.м.; корівник літ. "3-3", площею 710,0 кв.м.; навіс літ. "1-І"; корівник літ. "К-К", площею 757,60 кв.м.; кузня літ. "Л-Л", площею 132,20 кв.м.; навіс літ. "М-М"; склад з навісом літ. "Н-Н", площею 121,30 кв.м.; корівник літ. "0-0", площею 749,60 кв.м.; корівник літ. "П-П", площею 771,50 кв.м.; телятник літ. "Р-Р", площею 459,20 кв.м.; навіси літ. "С-С", "Т-Т", "У-У", "Ф-Ф"; телятник літ. "Х-Х", площею 655,20 кв.м.; навіс літ. "Ц-Ц"; склад літ. "Ш-Ш", площею 266,70 кв.м.; склад з навісом літ. "Щ-Щ" площею 426,60 кв.м.; водокачка, літ. "І"; пожежний резервуар літ. "II"; силосні ямиліт. "ІІІ-VІІ"; огорожа, літ. "1-3".

8. Також старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Самокіщуком М. Ю. постанову від 05 жовтня 2017 року ВП № 53958184, якою у зв`язку із поданням заяви про заміну сторони виконавчого провадження зупинено вчинення виконавчих дій по вказаному провадженні на період розгляду заяви державного виконавця в суді.

9. В подальшому постановою від 01 лютого 2018 року по виконавчому провадженні № 53958184 у зв`язку із заміною сторони виконавчого провадження відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2017 року у справі № 926/1433/15 поновлено провадження по примусовому виконанню рішення суду.

10. Разом з цим постановою від 01 лютого 2018 року про заміну сторони виконавчого провадження по даному виконавчому провадженні замінено стягувана у виконавчому провадженні № 53958184 на ТОВ "АТЗТ Мирне".

11. 02 лютого 2018 року відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з отриманням заяви від представника стягувача, а саме ТОВ "АТЗТ Мирне" від 25 січня 2018 року № 36 про повернення без виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року у справі № 926/1433/15.

12. Наведеною постановою також визначено, що у відповідності до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" нестягнутий виконавчий збір у сумі 1084652,6 грн. вивести в окреме виконавче провадження.

13. Так, 02 лютого 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Самокіщуком М. Ю. в межах виконавчого провадження № 53958184 на підставі статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1084652,60 гривень.

14. Разом з цим 07 лютого 2018 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року ВП № 55735585 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 53958184 від 02 лютого 2018 року та розпочато примусове виконання виконавчого документу.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

15. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

16. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в позові відмовлено.

17. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. З урахуванням досліджених письмових доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП № 53958184) відсутні відомості про виконання (суму, яку фактично стягнуто з боржника), а дії, які вчинялись відповідачем у первісному виконавчому провадженні (опис і арешт майна, і т.д.) по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання наказу Господарського суду Чернівецької області.

18. Сьомий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. При цьому, норми статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

IV. Касаційне оскарження

19. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а постанову суду першої інстанції - залишити в силі.

20. Свою касаційну скаргу мотивує неврахуванням судом апеляційної інстанції, що відповідачем вже здійснено списання з розрахункових рахунків ТОВ "АТЗТ Мирне" грошових коштів на погашення виконавчого збору у розмірі 2171003,60 гривень. Наголошує, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено подвійне/потрійне стягнення виконавчого збору за виконання одного ж і того рішення суду.

21. Водночас, у відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

22. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

23. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

24. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

26. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

28. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

29. Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30. У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

31. Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

32. За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

33. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

34. Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

35. Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

36. Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

37. За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

38. Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

39. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

VI. Позиція Верховного Суду

40. Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

41. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець під час прийняття постанови від 07 лютого 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 55735585 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 02 лютого 2018 року ВП № 53958184, з боржника - ТОВ "АТЗТ "Мирне" на суму 1084652,60 грн., визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у наказі Господарського суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року у справі № 926/1433/15.

42. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за вищевказаним наказом.

43. Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

44. Так, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

45. Слід зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

46. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

47. Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

47.1. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

48. Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

49. Таким чином висновок суду апеляційної інстанції про те, що виконавчий збір стягується незалежно того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковими, оскільки у разі стягнення виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

50. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги.

51. Сьомий апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.

52. З огляду на викладене та, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року підлягає скасуванню, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" задовольнити.

2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року скасувати.

3. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова