Справа № 160/8320/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8320/18

головуючий суддя І інстанції - Букіна Л.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року в адміністративній справі № 160/8320/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Письменникової Галини Валеріївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Письменникової Галини Валеріївни, в якому просила:

- визнати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26.09.2018 року № 43205488, яке прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Письменниковою Галиною Валеріївною, як протиправну бездіяльність;

- зобов`язати відповідача виконати ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року, скасувавши заборону на відчуження на майно позивача, а саме земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_1 ), яку було накладено постановою прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року і зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон від 05.07.2012 року № 12698647 та внести зміни в реєстр прав на нерухоме майно, шляхом видалення з реєстру неіснуючого кадастрового номеру НОМЕР_3.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що кадастровий номер НОМЕР_3 , який був зазначений в постанові прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року про арешт земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є неіснуючим. Зауважено, що кадастровий номер НОМЕР_1 , який присвоєно земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним вірним номером.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії від 28.10.2011 року НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0.2139 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року у справі № 183/7123/16 було скасовано заборону на відчуження на майно ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яку було накладено постановою прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон за № 12698647 від 05.07.2012 року.

25.09.2018 року позивачем до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Письменниковою Галиною Валеріївною відмовлено у держаній реєстрації обтяження - арешт нерухомого майна (припинення) на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Вказана відмова була обґрунтована тим, що заявником до розгляду державного реєстратора для державної реєстрації припинення обтяження було подано ухвалу Новомоскоського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року по справі № 183/7123/18 (провадження № 1-кс/183/1/17), згідно якої необхідно припинити (скасувати) заборону на відчуження № 12698647 земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_5 020:0456, яка накладена постановою про арешт нерухомого майна прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року. Натомість, згідно даних Державного реєстру речових прав та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за реєстраційним номером 12698647 накладено постановою про арешт нерухомого майна прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_6 , що зумовлює суперечливості між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором належним чином встановлено наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, у зв`язку з чим, приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26.09.2018 року № 43205488, останній протиправної бездіяльності не допустив.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, шляхом встановлення відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно. Наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення були висновки останнього, відносно наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме невідповідність кадастрового номеру земельної ділянки, відображеної в ухвалі слідчого судді Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року, на яку накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за реєстраційним номером 12698647, кадастровому номеру земельної ділянки, відображеному в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року у справі № 183/7123/16 (провадження №1-кс/183/1/17) було скасовано заборону на відчуження на майно ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яку було накладено постановою прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон за № 12698647 від 05.07.2012 року.

В свою чергу, згідно даних Державного реєстру речових прав та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за реєстраційним номером 12698647 накладено постановою про арешт нерухомого майна прокуратури Дніпропетровської області від 04.07.2012 року на земельну ділянку з іншим кадастровим номером НОМЕР_6 , що зумовлює суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26.09.2018 року № 43205488 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які визначенні чинним законодавством, що свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року в адміністративній справі № 160/8320/18 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко