Справа № 260/1337/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3517/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Ващиліна Р.О. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив зобов`язати Виноградівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - Виноградівське ОУПФУ, відповідач) призначити йому пенсію за віком з урахуванням стажу 28 років 02 місяці 29 днів з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби, період роботи в районі Крайньої Півночі обчислено без врахування пільгового коефіцієнту, а також не зараховано період часу, протягом якого ним фактично сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим безпідставно зроблено висновок про відсутність у нього необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком та на цій підставі відмовлено у її призначенні.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 24.09.2018 із зарахуванням до його страхового стажу з районним коефіцієнтом 1,6 період роботи на підприємствах в районі Крайньої Півночі з 02.12.1980 по 13.05.1984 та з 28.05.1984 по 01.01.1991, а також період здійснення підприємницької діяльності у 1995 році та третьому кварталі 1996 року, протягом якого ним сплачувалися страхові внески.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Виноградівське ОУПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоди з 02.12.1980 по 13.05.1984 та з 28.05.1984 по 01.01.1991 через ненадання трудової угоди або відповідної довідки про те, що заявник користувався пільгами щодо обчислення стажу, які передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі. Також стверджує, що період роботи після 1991 року згідно з вимогами чинного законодавства не враховується в період роботи для пільгового обчислення пенсійного стажу. Стосовно позовної вимоги про зарахування до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності за 1995 рік та третій квартал 1996 року, такий не зараховано у зв`язку з тим, що довідка про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України датована 25.10.2018, а рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято 03.10.2018. Крім того, позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії не повідомляв про зайняття ним підприємницькою діяльністю до 2004 року, а згідно даних ІКІС ПФУ станом на 24.09.2018 відомості щодо громадянина ОСОБА_1 відсутні.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 24.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, долучивши при цьому довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, документ про місце проживання особи, паспорт, трудову книжку від 25.07.1975, документ про стаж, а саме : довідку №2290 від 18.09.2018, довідку №К-291/1 від 20.02.2018, диплом про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

Випискою з протоколу №114 від 03.10.2018 Виноградівське ОУПФУ відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, оскільки стаж роботи на день звернення із заявою складає 21 рік 2 місяці 24 дні, тобто менше мінімально необхідних 25 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не врахував ОСОБА_1 в пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців період роботи з 02.12.1980 по 13.05.1984 та з 28.05.1984 по 01.01.1991 на підприємствах, що розташовані в районі Крайньої Півночі. Разом з тим, щодо періоду роботи після 01.01.1991, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством, зокрема, п.5 Перехідних положень Закону не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні, а тому відповідач діяв в порядку, встановленому законодавством. Щодо приводу обчислення страхового стажу за період здійснення підприємницької діяльності в 1995 році та третій квартал 1996 року, в яких ОСОБА_1 сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України, суд першої інстанції зазначив, що згідно з чинним законодавством основною умовою для зарахування періоду роботи до страхового стажу є сплата особою страхових внесків в певному розмірі. Законодавство не пов`язує умову врахування періоду здійснення підприємницької діяльності з необхідністю подання при зверненні підтверджуючої довідки про сплату страхових внесків. Тим більше, що такі відомості були наявні у відповідача на період прийняття оскарженого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

У частині першій статті 24 Закону №1058-IV міститься визначення, за яким страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 цього Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо обчислення страхового стажу в період роботи в районах Крайньої Півночі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР №1908-VII від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше п`яти, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги : зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п.3 постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної Ради СРСР №1908-VII від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної Ради СРСР з п`яти до трьох років.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких поширюється дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, від 26.09.1967, визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Постанова №637).

За період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вказані документи згідно п.2.7 Постанови №637, додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.

Постановою №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, яким підтверджується стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналізуючи наведені вище правові норми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладено у постановах від 07.06.2018 по справі №173/637/17, від 07.02.2018 по справі №590/871/17.

З урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відомості трудової книжки від 25.07.1975, довідки №2290 від 18.09.2018, архівної довідки №К-291/1 від 20.02.2018 про період роботи та заробітну плату ОСОБА_1 в «Якутуглестрой» та довідки №11923-03Л1033/2588 від 19.12.2017 про період роботи та заробітну плату ОСОБА_1 в «Нерюнгринський Якутуголь», є достатньою підставою для зарахування до його страхового стажу з районним коефіцієнтом 1,6 період роботи на підприємствах в районі Крайньої Півночі з 02.12.1980 по 13.05.1984 та з 28.05.1984 по 01.01.1991.

Щодо періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.01.1991, що дають підстави для обчислення пенсії на пільгових умовах, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін , що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно зі статтею 3 Тимчасової угоди при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, також визначає порядок реалізації цього права, а не встановлює спеціальні правила при обчисленні розміру стажу.

Водночас ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях після 01.01.1991.

Щодо обчислення страхового стажу за період здійснення підприємницької діяльності у 1995 році та третьому кварталі 1996 року, в яких ОСОБА_1 сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч.ч.1,2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до положень абз.3 п.п.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правлінця Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: період здійснення фізичною особою підприємницькою діяльністю, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницькою діяльністю за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внески, а з 01.01.2004 довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З довідки Виноградівського ОУПФУ №18 від 25.10.2018 вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України.

Вказана довідка про сплату страхових внесків, відповідачем не спростовані. Доказів на підтвердження правомірності прийнятого оскаржуваного рішення відповідачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 у 1995 році та третьому кварталі 1996 року, в яких позивач сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України, також підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1 на момент звернення із заявою до Виноградівського ОУПФУ був наявний необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, а тому відмова відповідача у призначенні такої є протиправною.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та правомірно зобов`язав відповідача призначити позивачу вказану пенсію, зарахувавши спірний період, з дня звернення - 24.09.2018.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року по справі №260/1337/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Я. С. Попко