Справа № 340/318/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/318/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 р. (суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/318/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати на його користь грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі довідки на речове майно, належне до отримання від 06.09.2018 р. №2; стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на його користь грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 68151,75 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що він відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2018 №178 звернувся до відповідача із заявою щодо виплати належної йому компенсації вартості за не отримане речове майно, однак відповідачем за відсутності на те правових підстав відмовлено у відповідній виплаті.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Доводи скаржника: позивачем пропущено строк звернення до суду; в оскарженому рішенні не зазначено, в чому саме полягає порушення прав позивача з боку Війсмькової частоини; суд першої інстанції послався на наказ міністерства оброни України № 232 від 29.04.2016, який не розповсюджує свою дію на військовослужбовців Національної гвардії України; позивач не звертався із заявою про виплату йому компенсації за неотримане речове майно; позивач звернувся із заявою про надання роз`яснень питання виплати компенсації вже після звільнення з військової служби; суд проігнорував судову практику Верховного Суду України 2013-2016 років.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відхилити апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, як необґрунтовану, оскаржене рішення залишити без змін. Прзивач вказує, що військова частина фактично визнала його право на отримання грошової компенсації. Таке право підтверджено Верховним Судом у постановах 2018 та 2019 роках. Невиплата гррогшової компенсації порушує право мирного володіння майном, визначеного Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, має спеціальне військове звання підполковник. Наказом командувача Національної гвардії України від 07.08.2018 №119 о/с позивач звільнений з військової служби у відставку відповідно до підпункту б п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.08.2018 №167 по стройовій частині, позивача з 13.08.2018 виключено із списків особового складу та з 14.08.2018 з усіх видів забезпечення. Одночасно з виключенням із списків особового складу Військової частини, з позивачем проведено остаточний розрахунок, що включає премію, надбавку за особливості проходження служби, одноразову грошову допомогу при звільненні, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення (а.с.18). Відповідно до довідки №2 від 06.09.2018, яка видана підполковнику ОСОБА_1 , вартість речового майна, що належить до видачі складає 68151,75 грн. (а.с.14-15). 30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати письмову відповідь щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки №2 від 06.09.2018 (а.с.16). Листом Військової частини від 01.02.2019 №69/23-403 позивачу повідомлено, що на даний час у зв`язку з відсутністю коштів для виплати компенсації на рахунку частини, військова частина може розрахуватись за заборгованість майном у натуральному вигляді на суму нараховану на предмети речового майна за цінами на момент звільнення. Також вказано, що при надходженні коштів, за вказаним напрямком, йому буде здійснено виплату грошової компенсації за чергою, що утворилась у зв`язку з недостатнім фінансуванням (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно у сумі 68151,75 грн. і задоволення позовних вимог у цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно пунктів 2, 3, 4, 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, на момент звільнення позивача з військової служби у запас Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу, останній мав право на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно.

Судом встановлено, відповідачем не заперечується, що останнім не було вирішено питання щодо проведення розрахунку недоотриманого речового майна в день виключення ОСОБА_1 із списків особового складу, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Доводи апелянта, що на даний момент ОСОБА_1 не було надано до Військової частини будь-яких документів, які б свідчили про бажання отримати відповідну грошову компенсацію, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки в матеріалах справи міститься така заява ОСОБА_1 , подана до відповідача у січні 2019 року. З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи скаржника про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, який відліковується з дати отримання від відповідача відповіді ( з 01.02.2019). Щодо твердження скаржника про неврахування судом першої інстанції обставини звільнення позивача зі служби, колегія суддів застосовує правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17, відповідно до якої право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 р. в адміністративній справі №340/318/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 18 червня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук