Справа № 420/1486/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1486/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

представник Відповідача Семко М.О. (за довіреністю),

3-тя особа Мосейчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_2 І. ОСОБА_3 . про визнання протиправними дії (бездіяльність) та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною відмову №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_4 ., в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- Визнати протиправними дії (бездіяльність) Держгеокадастру в Одеській області, стосовно повторного розгляду клопотання Позивача від 26.09.2018;

- Визнати протиправною відмову у розробці проекту землеустрою від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка викладена у листі за №87/0- 164/6-19 від 07.03.2019 року.

- Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для безкоштовного отримання у приватну власність земельної ділянки для « 01.05 індивідуального садівництва» орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський зайон, за межами села Нова Долина напроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :003:1328.

- Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подати у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання даного судового рішення.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що дії ГУ Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у задоволенні повторної заяви Позивача, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5690/18 щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою для безкоштовного отримання у приватну власність земельної ділянки для « 01.05 Індивідуального садівництва» орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район, за межами села Нова Долина напроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є протиправними, оскільки, з відповіді №87/0- 164/6-19 від 07.03.2019 року Позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з наступних причин:

- до клопотання від 26.09.2018 року Позивач не надав погодження землекористувача земельної ділянки;

- бажана земельна ділянка знаходиться в користуванні іншої особи.

Позивач вважає, що така відмова є немотивованою та суперечить діючому законодавству, зв`язку з чим позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

26.04.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 91-95). В обгрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки Відповідачем надана мотивована відмова у наданні дозволу Позивачу на розробку документації із землеустрою щодо отримання земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1 га., оскільки надання такого доволу на розробку земельної ділянки, яка перебуває в користуванні у третьої особи, призвело б до порушення принципів земельного законодавства, передбачених ст. 5 ЗК України, та до очевидних несприятливих наслідків для прав та інтересів як особи, в користуванні якої перебуває вказана земельна ділянка, так і позивача у разі подальшого проходження процедури затвердження проекту відведення земельної ділянки, внаслідок чого позивач буде позбавлений права на завершення процедури відведення земельної ділянки та буде завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на розроблення та погодження предпроектних рішень та проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Овідіопольського району Одеської області.

Таким чином, при відмові у наданні дозволу ОСОБА_1 , Відповідачем повністю дотримано положення земельного законодавства, рівно як і принципів законності та правової визначеності, які є складовими верховенства права.

Заяви, клопотання учасників справи.

01.04.2019 року від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 82-85).

29.05.2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 127).

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належни чином.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав зазначених у відзиві на позов.

Третя особа підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , 26.09.2018 року звернулась до Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для безкоштовного отримання у приватну власність земельної ділянки для 01.05 Індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район, за межами села Нова Долина напроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 .

У відповідь на вказану заяву, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області 25.10.2018 року надало відповідь №С-13129/0-7610/0/37-18, якою відмовило позивачу у наданні такого дозволу.

Не погоджуючись із відмовою, Позивач, 01.11.2018 року звернулась до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/5690/18 від 03.01.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вих. №013129/0-7610/0/37-18 від 25.10.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: « 01.05 - індивідуального садівництва» орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район, за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , згідно графічного матеріалу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 19.02.2019 року.

26.03.2019 року, Позивач отримав листа №87/0-164/6-19 від 07.03.2019, згідно якого Відповідач повторно розглянув заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 №420/5690/18, в якому Відповідач повторно відмовив Позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з інших підстав, а саме:

- до клопотання від 26.09.2018 Позивач не надав погодження землекористувача земельної ділянки;

- бажана земельна ділянка знаходиться в користуванні іншої особи.

Не погодившись з відмовою, яка викладена у листі №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Повноваження ГУ Держгеокадастру в Одеській області у спірних правовідносинах регулюються Земельним кодексом України, Законом України Про землеустрій, постановою Кабінету Міністрів України Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

Нормативно-правовим актом, який регулює земельні відносини з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, є Земельний кодекс України.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, Закон України Про землеустрій визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Статтею 19 Земельного кодексу України встановлені наступні категорії земель за основним цільовим призначенням: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Так, за визначенням частини першої статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

При цьому пунктом а частини третьої статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Висновки суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд не погоджується з відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка викладена у листі №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що вимоги Земельного кодексу України, визначають вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є тотожнім з наданням земельної ділянки у власність, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття рішення про надання її у власність.

З огляду на зазначене, перебування земельної ділянки в користуванні іншої особи, не є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому право позивача на отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо щодо відведення земельної ділянки: 01.05 - індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.1 га, є порушеним.

В оскаржуваній відмові ГУ Держгеокадастру в Одеській області не наведено жодної з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, позовна вимога в якій позивач просить визнати протиправною відмову у розробці проекту землеустрою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка викладена у листі за № 87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року, є обгрунтованою, а тому, підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 08 травня 2018 року у справі №815/3799/17.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії (бездіяльність) Держгеокадастру в Одеській області, стосовно повторного розгляду клопотання Позивача від 26.09.2018, судом враховано, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/5690/18 від 03.01.2019 року, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже, відповідач повторно розглянув заяву на виконання судового рішення, тому, виходячи із змісту вимоги, дії відповідача стосовно повторного розгляду клопотання Позивача від 26.09.2018 року, не є протиправними, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для безкоштовного отримання у приватну власність земельної ділянки для « 01.05 індивідуального садівництва» орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський зайон, за межами села Нова Долина напроти земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1328, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура надання дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Отже, вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також Рекомендація R (80)2) під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №815/3799/17, від 21 серпня 2018 року у справі №810/3393/17.

Окрім того, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: 01.05 - індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район,за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , згідно графічного матеріалу, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у розробці проекту протиправною не відновлює порушеного права позивача.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнано протиправною вімову відповідача, оскільки відмова з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини висловив позицію у справі Щокін проти України (рішення від 14.10.2010), у якій дійшов висновку, що …перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості рішення, що міститься у відповіді № 87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову у розробці проекту землеустрою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка викладена у листі за № 87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду. При цьому, таке право виникає у випадку, якщо рішення ухвалене не на користь суб`єкта владних повноважень.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги в частині, а саме щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: 01.05 - індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район,за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , згідно графічного матеріалу, суд вважає, що підстави для покладення на відповідача обов`язку подати звіт про виконання судового рішення не можуть бути задоволені судом, оскільки таке рішення суду не буде відповідати принципам самої мети судового контролю за виконанням рішень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_2 І. ОСОБА_3 . про визнання протиправними дії (бездіяльність) та зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправною відмову №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову у розробці проекту землеустрою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка викладена у листі за № 87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: 01.05 - індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район,за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , згідно графічного матеріалу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.06.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.