Справа № 415/1779/19
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядового поліції Тернового Дениса Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ВР № 338915 від 25.02.2019 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позов мотивував тим, що постанова з порушенням законодавства. Посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, зазначаючи, що інспектор Терновий Д.С. не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Позивач у судове засідання не з`явивсяпричини його неявки суду невідомі, про явку до суду на 14.06.2019 року був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань та заяв про відкладення розгляду адміністративної справи до суду не надходило. Виходячи з положень ст.268 ч.1, ч.2 КАС України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить адміністративний позов розглянути за його відсутності та долучити до справи відеозапис події.

У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2019 року відповідачем відносно позивача було винесено протиправну постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 338915, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 25.02.2019 о 13 год. 01 хв. в м. Лисичанськ, проспект Перемоги, 129, керуючи транспортним засобом Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила проїзду пішохідних переходів, а саме: не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину автомобільної дороги на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис (а.с.6).

Тому, оцінюючи наданий відповідачем диск з відеозаписом, суд наголошує на тому, що відеозапис у справах подібної категорії має подвійну правову природу.

По-перше, як доказ дотримання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення роз`яснення процесуальних прав, оголошення про розгляд справи, надання часу для виклику захисника тощо.

В цьому випадку відеозапис може бути використаний у якості доказу у справі в порядку адміністративного судочинства згідно ст.72 ч.1 КАС України, т.я. він може слугувати доказом дотримання відповідачем передбачених законодавством процедур, закріплення та підтвердження здійснення яких на час розгляду справи про адміністративне правопорушення законодавством для справ, що розглядаються працівника патрульної поліції, не передбачене.

По-друге, як безпосередній доказ скоєння адміністративного правопорушення. Це можливо лише за умови, що його існування на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване у постанові про накладення адміністративного стягнення (протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі розгляду справи колегіальним органом тощо). Саме це робить такий доказ допустимим, як одержаний у порядку, визначеному законом (слід зазначити, що це поняття має більш широкий зміст, бо саме по собі здійснення відеозапису працівником поліції недостатньо для цього, як недостатньо вилучення доказу на законних підставах за ухвалою суду, але без законного оформлення вилучення шляхом складання протоколу обшуку),

Тому суд зазначає, що не може взяти до уваги наданий відповідачем відеозапис, як недопустимий відповідно до ст.74 ч.1 КАС України доказ, в частині, що стосується підтвердження скоєння позивачем правопорушення, тому що в цій частині цей відеозапис є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, і підлягав оцінці відповідачем на предмет належності та допустимості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на позивача, що прямо передбачено вищенаведеною ст.279 ч.2 КУпАП.

За таких умов, суд, приймаючи такий доказ, фактично легітимізує порушення з боку суб`єкта владних повноважень порядку оформлення доказів під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, нівелює вимоги ст.7 КУпАП для суб`єкта владних повноважень щодо суворого додержання законності під час розгляду справ про адмінправопорушення, та відсутністю правових наслідків зазначеного порушення суб`єкта владних повноважень явно стає на його бік, чим у свою чергу порушує право на безсторонній суд.

Окрім того, відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

В позовній заяві зазначено, що позивач не вчиняв правопорушення при обставинах викладених в оскаржуваній постанові. (а.с.1-5).

З наданого відповідачем відеозапису в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення також вбачається, що позивач не визнавав, як скоєння правопорушення, так і скоєння інкримінованих йому дій.

Таким чином відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення штрафу у сумі 255 гривень підлягають задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

Що стосується доводів позивача в частині неправомірності винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено статтю 258 КУпАП частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КУпАП, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пунктів 1, 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122 …….. виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому дії працівника поліції по складенню постанови при виконанні ним своїх обов`язків є такими, що випливають з його посадових обов`язків.

Однак доводи позивача, щодо допущення відповідачем порушень адміністративно-процесуальних норм, а саме: позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.. 268 КУпАП та порушення вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП, не найшли свого підтвердження, оскільки з дослідженого відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що поліцейський, дотримуючись вимог п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, на місці зупинки ТЗ позивача представився, повідомив водію про порушення ним вимог п. 18.1 ПДР України, роз`яснив йому права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, в тому числі право на отримання юридичної допомоги, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення у передбаченому законом порядку, оголосив постанову, її суть та порядок оскарження.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядового поліції Тернового Дениса Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 338915 від 25.02.2019 поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядового поліції Тернового Дениса Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: