Справа № 128/788/19
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/788/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря судового засідання Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Тернопільській, капрала поліції Савлук Н.В.; Управління патрульної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 999035 від 19.03.2019 року,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він, приблизно о 13.03 годин, керуючи транспортним засобом марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська та в районі с. Озерна його транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він рухався зі швидкістю 101 км/год, тим самим перевищив встановлену швидкість в межах населеного пункту на 51 км/год, чим порушив вимоги п. 12 .9 (б) ПДР України за що ч. 3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв`язку із чим було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 999035 від 19.03.2019 року та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 гривень.

Позивач по справі вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, винесена відповідачем постанова про накладення на нього, ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, містить відомості, що швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LTI20:20 серійний номер ТС000764 та порушення НВ ВО-00068 у якості доказу.

Однак, як вказує позивач в своїй заяві, зазначений доказ не може бути прийнятий як належний, оскільки вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/l-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим в Мінюсті України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно якому

- п.2.5 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (далі Державний реєстр);

- п.2.6 сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Під час дії вищевказаного Положення наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме, згідно п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокремаУ3197-12.

Тобто, такий тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 рокує не чинним з 02.11.2015 року.

За таких обставин, на думку позивача, вимірювання швидкості руху його автомобіля, що було проведено відповідачем з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI20/20 TruCAM серійний номер № ТС000764, проведено безпідставно та отримані технічні дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення не обґрунтовано.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та у відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, як зазначено в ст. 14-1 КУпАП адміністративна відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху настає у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки. Прилад TruCAM , який використовувала відповідачка ОСОБА_2 для фіксації швидкості автомобіля, працював не в автоматичному, а в ручному режимі, оскільки при його використанні він знаходився в руках у поліцейського і остання вручну наводила цей пристрій на автомобіль, яким він керував. Зазначений прилад не передбачений чинним КУпАП. Оскільки така фіксація швидкості його автомобіля проводилась у не передбачений законом спосіб, то результати такої фіксації не можуть бути доказами порушення Правил дорожнього руху України. Отже, зроблений відповідачем відеозапис та фотографії не можуть слугувати доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

До того ж, як зазначено позивачем в заяві, працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, однак такого доказу не існує, так на неодноразові прохання позивача надати йому показання технічного приладу, а також фото - кінозйомку, або відеозапис з якого можливо було би з`ясувати що ці показання швидкості належать саме його автомобілю, інспектор його, прохання проігнорував, показання прибору йому продемонстровані не були, докази належності оголошених інспектором показань саме до його автомобіля теж не були надані.

Крім того, на думку позивача, твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України, є лише його суб`єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а отже, позивач вважає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу правопорушення передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП, так як він тривалий час працює водієм, намагається чітко дотримується правил дорожнього руху та завжди контролює свій швидкісний режим, тому рухаючись на своєму автомобілі на автошляху не перевищував дозволену швидкість в межах населеного пункту. Швидкість 101 км/год., заявлена відповідачем, як швидкість саме його, ОСОБА_1 автомобіля, не має до нього ніякого відношення, оскільки рухаючись у потоці автомобілів, певний, що швидкість, яку відповідач не обґрунтовано зазначив, як таку, що належить йому, належала або транспортному засобу, що рухався поруч з ним, або транспортному засобу, що рухався раніше нього. А також, врахувавши дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, врахувавши всі фактори, позивач вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв, тому позивач просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, натомість надав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідач по справі поліцейський роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Тернопільській області капрал поліції Савлюк Н.В. не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належдним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення зв`язку, повернуте на адресу суду з підписом уповноваженої особи про отримання судової повістки.

Представник відповідача за довіреністю - Климчук О ОСОБА_3 І. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення зв`язку, повернуте до суду з підписом уповноваженої особи про отримання судової повістки. Однак на адресу суд надіслав відзив на адміністративний позов, в якому виклав свої заперечення проти позову, при цьому вважає вимоги позивача безпідставними, з посиланням на правомірність винесеної постанови, надавши послідовні, обґрунтовані пояснення. Крім того, надав диск з відеофіксацією та фото, на якому зафіксовано транспортний засіб, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту; до того ж суду надано : фото з приладу TruCAM; лист роз`яснення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 06.06.2010 року за № 4/4-2327; лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.091.2019 року № 3423-08/3679; свідоцтво про повірку законодавчо- регульованого засобу вимірювальної техніки від 30.10.2018 року № 22-01/12178 ; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/І-2903-2012 ; експертний висновок Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року за № 04/02/03-3007 з додатком.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 19.03.2019 року інспектором патрульної поліції в Тернопільській області капралом поліції Савлюк Наталією Венедиктівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 серійний номер ТС000764, постанова серії серія ЕАВ № 999035 від 19.03 року, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 122 ч.3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, 19.03.2019 року об о 13 годині 03 хвилин по автодорозі М-09 Тернопіль- Львів Рава-Руська водій автомобіля ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі марки « КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 101 км./год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості поза населеним пунктом на 51 км./год, встановлене дорожніми знаками 3.29, 3.31, 30.3 чим порушив п.12.9 ПДР України.

Дослідивши надані представником відповідача докази судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Крім того, відповідно до листа-роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.06.2010 № 4/4-2327 виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Також, враховуючи твердження позивача про виключення лазерного вимірювача швидкості TruCam з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, представником відповідача долучено до матеріалів справи лист щодо надання інформації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вих. № 3423-08/3679-09 від 28.01.2019 року. Відповідно до вказаного листа, засоби вимірювальної техніки, які буди введенні в експлуатацію до моменту виключення типу ЗВТ з Державного реєстру ЗВТ, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № 000632 є придатним для застосування. Крім того позивач не навів доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Ч. 3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Відповідно до п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 КАС України- Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України- доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Представник відповідача на підтвердження своїх заперечень надав фотознімок, де зафіксований автомобіль, належний позивачу, та вимірювана швидкість якого склала101 км/год. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20 № 000632, яке є чинним до 30.10.2019 року, копію Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки LTI 20/20 TruCam, експертний висновок лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam від 27.09.2018 року, який відповідає вимогам, нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20.»

Фотознімок, наданий представником відповідача спростовує твердження позивача, що швидкість, яку відповідач не обґрунтовано зазначив, як таку, що належить його автомобілю марки « КІА», належала або транспортному засобу, що рухався поруч з ним, або транспортному засобу, що рухався раніше нього, оскільки на фотознімку зафіксовано лише один автомобіль позивача.

Таким чином відповідачем надані докази на підтвердження правомірності своїх дій, та доведено факт перевищення позивачем дозволеної швидкості руху транспортного засобу більше ніж на 50 км/год., яке здійснювалось сертифікувати вимірювачем швидкості в межах строку його дії.

Крім того, даним фотознімком, що наданий представником відповідача, також спростовується твердження позивача відносно того, що йому не було надано на його прохання відеозапис нагрудної камери інспектора, однак такого прохання від позивача не поступало.

З чого суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції, ч. 3 ст. 122 КупАП.

В свою чергу позивачем не надано будь-яких доказів та не спростовано факт перевищення ним дозволеної швидкості руху транспортного засобу більш ніж на 50 км/год.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнений до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог про скасування постанови ЕАВ № 999035 від 19.03.2019 року, винесеної поліцейським роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області капралом поліції Савлук Наталією Венедиктівною області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 510, грн. 00 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Ганкіна