Справа № 1540/3292/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3292/18
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування Наказу №423-о від 30.05.2018 року, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року, залишеним без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року у справі №1540/3292/18, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Одеської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» від 30.05.2018 року №423-о. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС. Присуджено до стягнення з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2018 року по день поновлення на посаді у загальному розмірі 19 316 грн. 50 коп. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектору відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, та стягнення з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допущено до негайного виконання.

05.03.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача - ОСОБА_1 (вхід.№8051/19) щодо виправлення описки в рішенні суду від 11.09.2018 року у справі №1540/3292/18, зокрема, в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 (вхід.№8051/19 від 05.03.2019р.) про виправлення описки у рішенні суду від 11.09.2018р. у справі №1540/3292/18, відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в повному обсязі та постановити нову ухвалу, якою виправити арифметичну помилку допущену в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року у справі № 1540/3292/18. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось вище, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року, залишеним без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року у справі №1540/3292/18, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» від 30.05.2018 року №423-о. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС. Присуджено до стягнення з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2018 року по день поновлення на посаді у загальному розмірі 19 316 грн. 50 коп. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектору відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, та стягнення з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, допущено до негайного виконання.

Як зазначає апелянт, у вищезазначеному рішенні суду допущена арифметична помилка, а саме судом невірно розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Одеської митниці ДФ від 26.07.2018 року №175, за підписами першого заступника начальника митниці Мартинова С.В., начальника управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ОСОБА_3, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарні місяці, що передували звільненню (квітнь 2018 року, травень 2018 року), склала 11 038,17 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Таким чином, судом встановлено, що частиною першою вищезазначеної статті визначено дві виключні підстави внесення виправлень до судового рішення - описка або очевидна арифметична помилка.

Арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв'язку з використанням несправної техніки.

Не є арифметичною помилкою, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Колегія суддів зазначає, що, як углядається з апеляційної скарги, апелянт фактично не погоджується з судовим рішенням в частині розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржував рішення першої інстанції до вищестоящої інстанції. Отже, колегія суддів дійшла висновку про згоду позивача з рішенням першої та апеляційної інстанції у повному обсязі.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку це не є арифметичною помилкою.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року, залишеному без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року, відсутня арифметична помилка, на яку посилається апелянт.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні законодавчо передбачені підстави для задоволення заяви позивача - ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки в рішенні суду.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року - без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.