Справа № 734/1211/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/1211/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря (помічника): Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року, суддя Бараненко С.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом про скасування постанови Волинської митниці ДФС про порушення митних правил від 03.10.2018 року №5315/20500/18.

Відповідно до рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Волинська митниця ДФС звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.10.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. прийнято постанову в справі про порушення митних правил №5315/20500/18 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС встановлено, що 09.05.2018 року о 04 годині 20 хвилин на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС гр. ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 та станом на 17.09.2018 року його не вивезено та в іншій митний режим не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Термін вивезення (транзиту) автомобіля з митної території України закінчився 19.05.2018 року.

ОСОБА_1 щодо неможливості вивезення транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 до органів ДФС не звертався, про аварію або дію обставин непереборної сили та обставин події, місцезнаходження даного автомобіля не повідомляв. Документи, що підтверджують неможливість доставити автомобіль до органів доходів і зборів та органів ДФС не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_3 ніж на 10 діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України.

Скасовуючи постанову у справі про порушення митних правил, суд першої інстанції зазначив, що розгляд справи здійснювався митним органом у відсутності позивача та без повідомлення його про час і місце розгляду справи, що унеможливило надати останнім своїх доказів та заперечень. Крім того, суд зазначив, що відповідачем не надано доказів складання протоколу про порушення митних правил.

Погодитись з такими доводами суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 468 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До апеляційної скарги відповідачем було долучено протокол про порушення митних правил №5315/20500/10 відповідно до якого 18 вересня 2018 року державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Банах М.Ю. складено протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Відповідно до даного протоколу, розгляд справи було призначено на 10 годин 00 хвилин 03.10.2018 року.

У якості доказу повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи відповідач надав рекомендоване повідомлення про виклик з якого вбачається, що на ім`я позивача митницею за адресою АДРЕСА_1 направлено лист, проте останній повернувся без вручення у зв`язку з тим, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.81).

Окрім того, відповідачем надано до справи лист від 07.08.2018 року на ім`я позивача, з якого вбачається, що на адресу останнього направлялось повідомлення про складання протоколу відносно нього, роз`яснено права, а також зазначено контактний телефон митниці (а.с.82).

Адресу місця реєстрації позивача відповідач встановлював офіційно, що підтверджується листом від 20.07.2018 року. За наслідками було встановлено місце реєстрації АДРЕСА_1 (а.с.82).

20.09.2018 року Волинська митниця ДФС направила на адресу позивача НОМЕР_4 №5315/205000/18 в якому також було повідомлено останнього про розгляд справи з 10 годин 00 хвилин до 12 годин 00 хвилин 03.10.2018 року у с. Римачі, Любомського району Волинської області, Волинська митниця ДФС (а.с. 86).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем було вчинено всі передбачені законом дії щодо оформлення справи про порушення митних правил з дотриманням вимог чинного законодавства України, вчинено дії щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, направлено копію такого протоколу, роз`яснено права.

Проте, суд першої інстанції не перевірив всі обставини справи, не витребував у відповідача докази щодо складання протоколу, дані про роз`яснення прав правопорушнику, дані про повідомлення його про час та місце розгляду справи та дійшов помилкового висновку про наявність процесуальних порушень під час оформлення документів та розгляду справи.

Щодо встановлення самого факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем, то суд першої інстанції взагалі не перевірив дану обставину та не надав належної оцінки наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.05.2018 року ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 в митному режимі «транзит» через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на митну територію України.

Під час здійснення митного контролю та перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС було встановлено обставину ввезення позивачем вищезазначеного автомобіля, що і стало підставою для складання відповідного протоколу у справі про порушення митних правил.

Як зазначив відповідач в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не надав до митниці будь-яких документів, які б підтвердили про неможливість вивезення транспортного засобу, не повідомляв про аварію або інші обставини, які б свідчили про неможливість вивезти автомобіль.

Відповідно до частини 1 ст. 491 МК України однією із підстав для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особам и органу доходів і зборів порушення митних правил.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не взяв до уваги, що автомобіль вийшов з ладу та знаходився на ремонті, що і стало причиною неможливості позивача його вивезти за межі митної території у строки, встановлені ст. 95 МК України.

Проте, колегія суддів не може прийняти до уваги зазначені доводи позивача з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 95 МК України встановлені строки для трансзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Отже, термін вивезення (транзиту) автомобіля, ввезеного позивачем на територію України, з митної території України закінчився 19.05.2018 року.

В якості доказу виходу автомобіля з ладу позивач надав заказ наряд на ремонт транспортного засобу №АЗН 14/05-03 від 14 травня 2018 року з якого вбачається, що позивачу ТОВ «Укрспецхімагроторг» було надано послугу - компютерна діагностика вартістю 180 грн. Транспортний засіб перебував на ремонту на СТО за адресою Київська обл, м . Миронівка, вул. Гоголя 41 з 14.05.2018 року.

Транспортний засіб прибув на ремонт у частково розукомплектованому стані.

Згідно рахунку-фактури від 17 вересня 2018 року позивач сплатив 24 732 грн.

Акт виконаних робіт «АР-17/09-2 від 17.09.2018 року.

Згідно довідки ТОВ «Укрспецхімагроторг» траснпортний засіб перебував на ремонті СТО з 14.05 по 17.09.2018 року. Транспортний засіб видано у розукомплектованому стані (а.с.43-48).

Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази не можуть бути доказом відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Позивачу було достовірно відомо про те, що строк вивезення автомобіля з митної території України закінчувався 19.05.2018 року, проте позивач не повідомив митний орган про вихід з ладу автомобіля, хоча, як вбачається із наданих до справи документів, автомобіль з 17.05.2018 року перебував на СТО.

Відповідно до частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Позивач не надав до суду доказів, які б свідчили, що мала місце аварія за участю автомобіля, чи мали місце обставини непереборної сили, що унеможливило вивезення автомобіля за межі митної території.

Із поданих до суду позивачем доказів вбачається, що автомобіль поступив на СТО 17.05.2018 року в розукомплектованому вигляді та був забраний з СТО також у розукомплектованому вигляді.

Отже, позивачу було достовірно відомо про неробочий стан автомобіля ще до закінчення строку необхідності вивезення автомобіля за межі митної території, проте останній ніяких мір до ремонту автомобіля не здійснив та не повідомив митний орган про неможивість вивезення транспортного засобу у зв`язку з його розукомплектованістю або ж з інших причин.

Аналогічноу позицію у подібній справі було висловлено Верховним Судом у постанові від 02.11.2018 року №466/8893/16-а. Зокрема, У зазначеній постанові Верховний Суд прийшов до висновку, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 470 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб. Вихід же з ладу транспортного засобу та його подальший ремонт як такі самі по собі не можуть бути прирівняні до аварії або дії обставин непереборної сили.

Згідно з п.5 розділу УІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Міністерством фінансів України від 31.05.2012 року №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Крім того, згідно ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Отже, відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, порушень відповідачем вимог чинного законодавства під час розгляду справи про порушення митних правил позивачем колегією суддів не встановлено.

Позивач не повідомив митний орган в установленому законом порядку про аварію чи дію обставин непереборної сили, які унеможливили прибуття автомобіля до органу доходів і зборів або ж хоча б про поломку транспортного засобу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, без встановлення всіх обставин у справі та надання їм належної оцінки, а тому зазначене рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процессуального права.

За таких підстав, оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.