Справа № 1840/3737/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р. Справа № 1840/3737/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Луніка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2019, суддя С.М. Гелета, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, Суми, Сумська область, 40000, повний текст складено 17.01.19 по справі № 1840/3737/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання дій, бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Сумській обл.), в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправними дії ГУ ДФС у Сумській області. по складанню та врученню "Попередження полковнику податкової міліції ОСОБА_1 , першому заступнику начальника ГУ ДФС у Сумській обл. від 29.08.2018 про наступне вивільнення"; визнати протиправною бездіяльність ДФС України та ГУ ДФС у Сумській обл., що полягає у невиконанні вимог п. 6 ст. 40 КЗпП України в частині видання наказу про звільнення особи, яка займає посаду першого заступника начальника, що здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та зобов`язати виконати вимоги п. 6 ст. 40 КЗпП України та видати наказ про звільнення особи, яка займає посаду першого заступника начальника, що здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, визнати протиправною бездіяльність ДФС України та ГУ ДФС у Сумській обл., що полягає у невиконанні вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 в частині виконання записів в трудовій книжці щодо точної відповідності тексту наказу №1442-о від 29.08.2018 та зобов`язання ДФС України та ГУ ДФС у Сумській обл. вчинити певні дії, а саме виконати вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 в частині виконання записів в трудовій книжці ОСОБА_1 . щодо точної відповідності тексту наказу № 1442-о від 29.08.2018 про виконання рішення та постави судів та виконати запис про недійсність запису № 4 від 26.02.2018, стягнути з ГУ ДФС України в Сумській обл. заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 22.01.2018 по 27.02.2018 та з 27.04.2018 по 30.08.2018 в сумі 166908,60 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2114,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. стягнути з відповідачів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 частково задоволено адміністративний позов.

Зобов`язано ГУ ДФС у Сумській обл. внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 у відповідності до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 N 58 та наказу ДФС України №1442-о від 29.08.2018.

Стягнуто з ГУ ДФС у Сумській обл. на користь ОСОБА_1 63268,05 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській обл. на користь ОСОБА_1 суми судових витрат в розмірі 704,80 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-2 зазначив, що відповідно до постанови КМ УРСР «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 09.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114) підставою для виплати відповідного грошового забезпечення є наказ про призначення або звільнення з посади. Відсутність наказу про прийняття на службу за період з 27.04.2018 по 28.08.2018 позбавляє можливості ГУ ДФС у Сумській обл. здійснювати нарахування та виплату грошового забезпечення. На виконання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, службою управління персоналу був зроблений відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 про поновлення на роботі згідно наказу про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 29.08.2018 № 1442-о в день прийняття наказу. Повторне внесення записів до трудової книжки про поновлення/звільнення з посади не передбачено чинним законодавством.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 відкрито провадження по справі № 1840/3737/18.

Ухвалою суду від 11.05.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2019 задоволено клопотання відповідача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Сумському окружному адміністративному суду.

Ухвалою суду від 20.05.2019 задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи та продовжено строк на 15 днів.

03 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обгрунтування своєї позиції представник позивача послався на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18, згідно якого позивач поновлений на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській обл., яке набрало законної сили. Проте вказане рішення протиправно не було виконано до 30.08.2018, а тому судом першої інстанції вірно надано оцінку зазначеним обставинам та встановлено факт вимушеного прогулу. Посилання апелянта на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок та на неможливість повторного внесення записів до трудової книжки позивача про поновлення на посаді вважає необгрунтованими, оскільки під час судового засідання в суді першої інстанції було досліджено докази і документи, за якими встановлено порушення відповідачем-2 вимог даної Інструкції.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зважаючи на те, що відповідач оскаржує рішення в частині задоволення позовних вимог, а позивачем не подано апеляційної скарги на зазначене рішення, суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Наказом ДФС України № 105-о від 22.01.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській обл.

Не погодившись з вищезазначеним наказом, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18 визнано протиправним та скасовано Наказ Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 22 січня 2018 року № 105-о, визнано протиправним та скасовано Наказ ГУ ДФС у Сумській обл. "По особовому складу" від 26 лютого 2018 року № 51-о, визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України "Про призначення ОСОБА_5 " від 27 вересня 2017 року № 2278-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській обл., який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, стягнуто з ГУ ДФС у Сумській обл. на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року в сумі 19 001, 45 грн. без урахування податків і зборів. В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць рішення підлягало негайному виконанню.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 скасовано в частині задоволених вимог про визнання протиправним та скасування Наказу Державної фіскальної служби України "Про призначення ОСОБА_5 " від 27 вересня 2017 року № 2278-о, позивачу було відмовлено , в іншій частині рішення суду від 26.04.2018 залишено без змін.

На підставі вищезазначених судових рішень ДФС України видано наказ № 1442 від 29.08.2018, яким скасовано наказ ДФС України від 22.01.2018 № 105-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі ті посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській обл., який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. (ч. 2 ст. 372 КАС України)

Згідно ч. 4 ст. 371 КАС України ухвала суду за результатами розгляду заяви про звернення рішення до негайного виконання набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено у загальному порядку.

Частиніми 2, 7 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи норми наведеної вище статті 372 КАС України у взаємодії з ч. 7 ст. 235 КЗпП, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18 в частині допуску до негайного виконання поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць, підлягало виконанню відповідачем з моменту проголошення даного судового рішення.

Верховний суд України в пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року за № 9 (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Посилання апелянта на неможливість нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2018 по 28.08.2018 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 підлягало негайному виконанню, проте відповідачем виконано не було, без поважних причин.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18 в частині негайного поновлення позивача на посаді було виконане ДФС України лише 29.08.2018, шляхом винесення наказу № 1442-о, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відповідачем вищевказане рішення суду виконано не в передбачений законом строк, що, відповідно до статей 235, 236 КЗпП, є підставою для виплати позивачу середньомісячного заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі відповідач-2 не оспорює суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, а тому правильність обрахунку судом першої інстанції такої суми, в силу положень статті 308 КАС України, не є предметом дослідження суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що повторне внесення до трудової книжки про поновлення/звільнення з посади не передбачено чинним законодавством, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція) передбачено порядок заповнення трудової книжки при визнанні недійсним записів про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. А також Інструкцією передбачена можливість, при наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видання "Дублікату" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування в іншій частині.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року по справі № 1840/3737/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 18.06.19.