Справа № 607/6314/15-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/6092/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

представник позивача: не з`явився

представника відповідача: Щербатенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року у справі № 607/6314/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції -Братасюк В.М.,

час ухвалення рішення -15 год. 19хв.,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2019,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0027/40300/15 від 24 березня 2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 331, 11 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності стало те, що ним, як перевізником ПП «Весттерн-М», вчинено протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів на загальну суму 3 110, 37 грн., шляхом надання органу доходів і зборів документів, а саме фактури б/н від 22.07.2013 року, що містять неправдиві відомості про відправника, одержувача та відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, зокрема, неправдиві відомості про фактурну вартість товару. Однак, вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки при розгляді справи не надано належної оцінки доказам, обставини справи не досліджено всебічно, повно та об`єктивно, крім цього адміністративне стягнення накладено з порушенням строку, передбаченого ч.1ст.467 Митного кодексу України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року, позов було задоволено, постанову Тернопільської митниці ДФС від 24 березня 2015 року у справі про порушення митних правил №0027/40300/15, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 331, 11 грн. - скасовано.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2018 року касаційну скаргу Тернопільської митниці ДФС задоволено частково. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову Тернопільської митниці ДФС від 24.03.2015 року у справі про порушення митних правил №0027/40300/15 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, апелянт - Тернопільська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає його необґрунтованим і таким, що прийнята із порушенням норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач 23.07.2013 року згідно митної декларації ЕЕ №403000000/2013/304342 від 22.07.2013 року через пункт пропуску «Краківець - Корчова» Львівської митниці ввіз на митну територію України в митному режимі імпорт вантажний автомобіль RENAULT KANGOO, 2006 р.в. № кузова НОМЕР_1 . Вважає, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів на загальну суму 3 110, 37 грн шляхом надання у пункті пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці документів, а саме фактури б/н від 22.07.2013 року, в якій відомості про відправника, одержувача та ціни товару не відповідають дійсності, тобто подав неправдиві відомості про фактурну вартість автомобіля. Та оскільки позивач незаконно ввіз вказаний автомобіль, знаючи про це, то він відповідно до п.1 ч.3 ст. 293 МК України с особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів. Таким чином, будучи платником податку, позивач зацікавлений у зменшенні розміру належних до сплати митних платежів, тобто вищевказані документи ним були подані з метою неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів в сумі 3 110,37 грн.. Твердження позивача про порушення митницею конституційного принципу про неприпустимість притягнення до відповідальності за одне і теж правопорушення не відповідає дійсності, оскільки митницею дії Позивача кваліфіковані за різними статтями МК України (ч.1 ст. 483 та за ст. 485). З огляду на вказане вважає, що оскаржувана постанова митниці є обґрунтованою та законною, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відтак, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджено матеріалами справи, що 23 липня 2013 року згідно з митною декларацією №403000000/2013/904342 від 22 липня 2013 року через пункт пропуску «Краківець - Корчова» Львівської митниці позивач ввіз на митну територію України в митному режимі імпорт вантажний автомобіль RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 . Як підставу для переміщення цього автомобіля він подав фактуру б/н від 22 липня 2013 року.

24 липня 2013 року ПП «ВестТерн-М» в особі директора (керівника) ОСОБА_2 через особу, уповноважену на декларування, - агента з митного оформлення TOB «Ласт Лайн» Бережанського О.М., було заявлено до митного контролю та митного оформлення в митному режимі імпорт вантажний автомобіль RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , загальною фактурною вартістю 1200 євро, що за курсом Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 12 641, 73 грн.. Згідно з митною декларацією № 403000006/2013/301750 від 24 липня 2013 року в графі 45 заявлено митну вартість товару 15 275,42 грн., а у гр. 47 та гр. «нарахування та сплату митних платежів», по ввізному миту 1 527, 54 грн., податку на додану вартість 3 360, 59 грн..

Під час проведення Тернопільською митницею перевірки, 30.12.2014 року органом доходів і зборів отримано лист-відповідь митних органів Республіки Польща від 19.12.14 року за №450000-IMPW-0712-1680/13/3142/JC, згідно якого отримано митну декларацію Республіки Польща № 13PL353010Е0031282 та встановлено, що вартість автомобіля RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 становить 10 000 польських злотих, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації становить 24 995, 31 грн. На підставі зазначеного, нараховані митні платежі повинні становити по ввізному миту 2 499, 53 грн, по податку на додану вартість (ПДВ) 5 498, 97 грн..

Загальна сума неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів становить 3 110, 37 грн, в тому числі по ввізному миту 971, 99 грн, по податку на додану вартість 2 138, 38 грн..

Постановою в справі про порушення митних правил №0027/40300/15 від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 331, 11 грн. .

Як видно із зазначеної постанови, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слугували вчинені ним протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів на загальну суму 3 110, 37 грн шляхом надання у пункті пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці документів, а саме фактури б/н від 22.07.2013 року, в якій відомості про відправника, одержувача та ціни товару не відповідають дійсності.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених у справі обставин не видається можливим встановити факт того, чи дійсно позивач придбавав зазначений автомобіль для себе (від свого імені) або від імені української компанії, яка його уповноважила, що у свою чергу не дозволяє стверджувати про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Крім того, позивача вже було притягнуто судом до відповідальності за порушення митних правил, передбаченихч. 1 ст. 483 МК України. При тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що об`єктивна сторона правопорушень, у вчиненні яких звинувачується митними органами ОСОБА_1 , за статтями 485 і 483 Митного кодексу України, диспозиція яких є тотожною і позивач фактично несе подвійну відповідальність за вчинення одного й того ж діяння, а в силу ст. 61 Конституції України, ОСОБА_1 не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 458 Митного кодексу України (далі МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 статті 485 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, за відсутності ознак злочину, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Об`єктивна сторона передбачає кілька видів протиправної поведінки.

Стаття 293 МК України визначає особи, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів.

Згідно з частиною першою наведеної статті особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Пунктом 1 ч.3 ст. 293 МК України передбачено, що крім декларанта та уповноваженої ним особи, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є: у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України, незаконного вивезення товарів за межі митної території України - особа, яка незаконно ввезла (вивезла) товари, а також особи, які брали участь у незаконному ввезенні (вивезенні) товарів, якщо вони знали або повинні були знати про незаконність такого ввезення (вивезення), та особи, які придбали у власність або у володіння незаконно ввезені товари, якщо в момент придбання вони знали або повинні були знати про незаконність ввезення, що належним чином доведено в порядку, встановленому законодавством України.

З аналізу наведених норм слідує, що особа, яка незаконно ввезла товар на митну територію України або придбала такий товар, завідомо знаючи про його незаконне ввезення, може нести відповідальність за статтею 485 МК України лише у разі, якщо вона знала про незаконність такого ввезення, що повинно бути доведено в порядку, встановленому законодавством України.

Однак, як свідчать обставини справи, висновок митного органу про незаконність ввезення автомобілів на митну територію України зроблений виключно на підставі листів митного органу Республіки Польща, з долученими копіями митних декларацій та фактур, згідно яких продавцем товару є польська компанія, а покупцем - позивач ОСОБА_1 , в той час як в матеріалах справи наявні митні декларації, договір купівлі продажу, специфікації та фактури, згідно яких продавцем товару є польська компанія, а покупцем - українське підприємство «Весттерн-М».

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зібраними матеріалами справи достовірно не встановлено факт того, чи дійсно позивач придбавав зазначений автомобіль для себе (від свого імені) або від імені української компанії, яка його уповноважила. Такі обставини не доведені й відповідачем. У свою чергу, недоведеність факту придбання товару саме позивачем (від свого імені) поруч із встановленими обставинами щодо того, що декларантом цих товарів було ПП «Весттерн-М» за посередництвом брокерської компанії ТзОВ «Ласт Лайн», не дозволяє стверджувати про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Крім того, судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року у справі №607/4476/15-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 18 червня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, що становить 12 641,73 грн з конфіскацією у власність держави вантажного автомобілю марки RENAULT KANGOO, № кузова НОМЕР_1 .

Наведеним судовим рішенням встановлено, що позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару (вантажного автомобілю марки RENAULT KANGOO, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_1 ) з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документів (фактури б/н від 22.07.2013 року), що містить неправдиві відомості щодо відправника та одержувача, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, зокрема неправдивих відомостей відносно фактурної вартості товару. Зазначені дії кваліфіковані митним органом за частиною першою статті 483 МК України як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею.

За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою в справі про порушення митних правил №0027/40300/15 від 24 березня 2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, а саме за протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом надання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, а також неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару, зокрема неправдиві відомості про фактурну вартість товару.

Дослідивши обставини, встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року у справі №607/4476/15-п та обставини, встановлені митним органом в постанові в справі про порушення митних правил №0027/40300/15 від 24 березня 2015 року, колегія суддів вважає, що такі мають спільну об`єктивну сторону правопорушень, у вчиненні яких звинувачується митними органами ОСОБА_1 за статтею 483та статтею 485 Митного кодексу України, і як вірно зазначив суд першої інстанції,тобто діяння є тотожними, що фактично призводить до понесення позивачем подвійної відповідальності за вчинення одного й того ж діяння. Вказане суперечитиме принципу, встановленому статтею 61 Конституції України щодо неможливості притягнення двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0027/40300/15 від 24 березня 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року у справі № 607/6314/15-а- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 21.06.2019 року.