Справа № 640/17243/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Попрас В.О.

11 червня 2019 р.Справа № 640/17243/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо неналежного виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності органів Пенсійного фонду та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року у справі № 640/17243/17, що набрала законної сили 15.12.2017 року, частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнана протиправною бездіяльність Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Київське ОУПФУ м. Харкова, пенсійний орган) щодо невиплати з 01.04.2017 року ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника.

Пенсійний орган зобов`язаний поновити з 01.04.2017 року виплату позивачу пенсії по втраті годувальника.

29.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою фактично просить визнати протиправними дії Київського ОУПФУ м. Харкова по припиненню з 04.12.2018 року виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року по справі № 640/17243/17; зобов`язати Київське ОУПФУ м. Харкова у місячний строк подати звіт про виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року по справі № 640/17243/17.

Одночасно заявник просить поновити строк звернення до суду з цією заявою, посилаючись на наявність поважних причин, які унеможливили своєчасність звернення та постановити окрему ухвалу, якою запропонувати пенсійному органу вжити заходи усунення порушення закону під час виконання судового рішення.

Своє звернення до суду ОСОБА_1 аргументує фактом безпідставного припинення пенсійним органом з 04.12.2017 року нарахування/виплати його пенсії. Зазначає, що нарахована сума пенсії за період з 01.04.2017 року по 04.12.2017 року у розмірі 20.286,04 грн Київським ОУПФУ виплачена 03.08.2018 року. У відповідь на його звернення від 06.11.2018 року з приводу необхідності подальшого виконання судового рішення (отримана у січні 2019 року) пенсійний орган повідомив, що він перебуває на обліку з 01.02.2015 року як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, вирішити питання поновлення виплати йому пенсії можливо буде після його особистого звернення із заявою про поновлення виплати пенсії при умови підтвердження комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Адміністрації Київського району Харківської міської ради його фактичного місця проживання.

ОСОБА_1 зазначає, що він є інвалідом. На час отримання відповіді пенсійного органу він проживав у м. Ровеньки Луганської області та виховує своїх двох неповнолітніх дітей. Інших виплат, окрім пенсії по втраті годувальника він не отримує. Незадовільний матеріальний стан не дозволяє йому часто бувати на підконтрольній території для надсилання та отримання кореспонденції, необхідної правової допомоги.

Заявник просить суд взяти до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Заперечуючи проти заяви ОСОБА_1 , Київське ОУПФУ м. Харкова зазначає, що рішенням суду щодо зобов`язання управління виплачувати ОСОБА_1 пенсію, не обмежуючи її виплату у часі судом не приймалось, у мотивувальній частині постанови суду від 04.07.2017 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені позовних вимог в частині зобов`язання відповідача утриматися від подальшого припинення (призупинення) виплати пенсії, ухвалою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 відмовлено у роз`ясненні судового рішення. ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою про поновлення виплати пенсії.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дії щодо неналежного виконання судового рішення залишена без задоволення за відсутністю обставин згідно ч. 6 ст. 383 КАС України протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати, як прийняте судом першої інстанції без повного і всебічного з`ясування обставин справи, та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог його заяви.

ОСОБА_1 зазначає про відсутність підстав у пенсійного органу для повторного припинення виплати йому пенсії.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року у справі № 640/17243/17 визнана протиправною бездіяльність Київського ОУПФУ щодо невиплати з 01.04.2017 року ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника. Пенсійний орган зобов`язаний поновити з 01.04.2017 року виплату позивачу пенсії по втраті годувальника.

Колегія суддів зазначає, що частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд визнав протиправними ті підстави, що були наведені пенсійним органом в обґрунтування правомірності своїх дій по припиненню з 01.04.2017 року виплати ОСОБА_1 пенсії.

Судом установлено, і цей факт не спростовується учасниками справи, що з 04.12.2017 року пенсійним органом виплата пенсії ОСОБА_1 була знову припинена.

При цьому, Київське ОУПФУ в обґрунтування причин таких дій не наводить обставини, які б виникли після розгляду та вирішення 04.12.2017 року Київським районним судом м. Харкова адміністративної справи № 640/17243/17.

Отже, суб`єкт владних повноважень не надав ніякого обґрунтування позбавлення заявника його пенсії лише через те, що він проживав на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Колегія суддів зазначає, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі виплати пенсії по втраті годувальника. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. У випадку, коли судовим рішенням відновлюється право особи на отримання пенсійних виплат визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Наведені обставини дають підстави колегії суддів дійти висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Київського ОУПФУ м. Харкова по припиненню з 04.12.2017 року виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року по справі № 640/17243/17 та про зобов`язання Київського ОУПФУ м. Харкова у місячний строк подати звіт про виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року по справі № 640/17243/17 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати ст. 121 КАС України.

Такий висновок колегія суддів робить, виходячи з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

З урахуванням зазначеного, підстав, наведених ОСОБА_1 в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість визнання причин пропуску заявником строку звернення до суду поважними.

У рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про постановлення судом окремої ухвали відносно відповідача.

Так, відповідно до ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч. 2 ст. 249 КАС України).

Згідно частин 4 та 5 ст. 249 КАС України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За своїм змістом зазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом.

Аналіз положень наведеної статті КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2019 року по справі № 200/4900/17.

Оскільки судом задоволена вимога ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали за результатами розгляду цієї справи.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 121, 249, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року скасувати.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із даною заявою.

Визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по припиненню з 04 грудня 2018 року виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року по справі № 640/17243/17.

Зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова у місячний строк з дати отримання цієї постанови подати звіт про виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року по справі № 640/17243/17.

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко

Постанова у повному обсязі складена і підписана 21 червня 2019 року.