Справа № 462/286/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5439/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Ваврик Х.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції - Румілова Н.М.,

час ухвалення рішення - 06.05.2019 року, 15:30 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення -06.05.2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн. та закриття провадження по справі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 травня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували порушення ПДР, хоча обов`язок доказування лежить на відповідачеві. Крім того, ним було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, оскільки його явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи позивача про те, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та, при цьому, без складення протоколу про адміністративне правопорушення, є неприйнятними, з огляду на те, що згідно з приписами ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАА № 255357 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, вбачається, що 04.01.2018 року о 22:03 год. на вул. Стрийська, 100 у м. Львові, позивач керував транспортним засобом марки «Даф 400», номерний знак НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, порушивши п. 19.1.а ПДР України, за що нього накладено стягнення у розмірі 425 грн. (а.с. 7).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затв. постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Як вбачається з п.2.3а ПДР, перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.4 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме: п.п. 31.4.3. зовнішні світові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Крім того, згідно п.31.6 б ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

П.31.5 ПДР передбачено, що в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Враховуючи приписи пунктів ПДР, порушених позивачем, він, дізнавшись про технічні несправності автомобіля, повинен був вжити заходів для їх усунення, особливо у темну пору та в умовах недостатньої видимості для попередження зіткнення, чого позивачем зроблено не було.

Крім того, позивачем не заперечувалось, що іноді під час руху транспортного засобу фари перестають горіти, але через деякий час знову включаються.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів справи вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення та її скасування.

Зазначені в постанові обставини підтверджуються наданим до суду диском з відеозаписом з нагрудної камери про фіксування обставин зупинки позивача.

Позивач жодних переконливих доказів своєї невинуватості як на місці вчинення правопорушення так і під час судового розгляду не надав. Його покликання на відсутність умислу в діях та виїзд зі справними габаритними ліхтарями в судовому засіданні належними доказами не підтверджені. Покликання на технічні збої в роботі системи освітлення автомобіля навпаки свідчать про порушення позивачем вищевказаних вимог ПДР.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, відповідач діяв відповідно до вимог КУпАП, адміністративне стягнення відповідачем призначено відповідно до норм цього Кодексу, в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП та наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, з підстав чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування постанови серії ЕАА № 255357 від 04.01.2018 року.

Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем процесуальних норм при притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, всупереч доводам позивача, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені статті 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

У зв`язку з цим дії та рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права з урахуванням фактичних обставин.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 травня 2019 року справі № 462/286/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар
Повний текст постанови виготовлений 20 червня 2019 року.