Справа № 160/2491/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2019 року Справа № 160/2491/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача Сидоров Ю.В. Потапов О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
18 березня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач) з вимогами:
Ухвалою суду від 21.03.2019 року було відкрито провадження у справі, та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
16.05.2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якої посилання контролюючого органу на наявність податкової інформації в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним з огляду на невідповідність критерію юридичної значимості, оскільки не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Також вказує, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку. Проте господарські операції між позивачем та його контрагентами жодному із перелічених критеріїв не відповідають, більш того, доводи відповідача не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, з чого випливає висновок про їх помилковість.
Представник позивача у судовому засіданні 04.06.2019 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, наведені у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні 04.06.2019 року вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що у період з 23.11.2018 року по 10.12.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 21.11.2018 року №2166 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.. по декларації з податку на додану вартість Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" за вересень 2018 року.
За результатами перевірки 10.12.2018 року складено акт № 103/28-10-46-15/24432974, у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит за вересень 2018 року на загальну суму ПДВ 2555024 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2555024 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.3 наведеної статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, надаючи оцінку правомірності винесення податкового повідомлення-рішення, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками ПНВП «СТІЛ-ГРУП», TOB «ЕКО-С», TOB «РЕМКРАН», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», TOB «Дніпропетровський машинобудівний завод», ТОВ «МЕТГОРІНЖИНІРИНГ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ», ТОВ «АГРОСОЮЗ», TOB «ВЕНТА», Колективне підприємство «ПРОМРЕМОНТ», ТОВ «ДЕТ-ЮА».
Судом встановлено, що 19.07.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) та ТОВ «АГРОСОЮЗ» (продавець) було укладено договір № 1555 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 1 а.с. 91-103).
До вказаного договору сторонами погоджено: специфікацію № 1 від 19.07.2018 року на постачання товару загальною вартість 3150000,00 грн. (алюміній АВ87 ДСТУ 3753-98), за умовами якої, перевезення товару здійснюється постачальником на умовах СРТ, м.Кривий Ріг (склад покупця); транспорті витрати сплачує продавець.
28.02.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) та ТОВ «ДЕТ-ЮА» (продавець) було укладено договір № 594 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 1 а.с. 111-120).
05.02.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ» (продавець) було укладено договір № 236 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 1 а.с. 141-150).
10.11.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) та ТОВ «Дніпропетровський машинобудівний завод» (продавець) було укладено договір № 3349 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 1 а.с. 169-177).
До вказаного договору сторонами погоджені відповідні специфікації № 10 від 26.01.2018 року, № 11 від 26.01.2018 року, № 12 від 05.02.2018 року, № 13 від 07.02.2018 року, № 14 від 08.02.2018 року, № 15 від 08.02.2018 року, № 16 від 16.02.2018 року, № 17 від 22.02.2018 року, № 18 від 01.03.2018 року, № 19 від 02.03.2018 року, № 20 від 05.03.2018 року, № 21 від 13.03.2018 року, № 22 від 20.03.2018 року, № 23 від 06.04.2018 року, № 24 від 13.04.2018 року, № 25 від 19.04.2018 року, № 26 від 27.04.2018 року, № 27 від 27.04.2018 року, № 29 від 11.05.2018 року, № 30 від 15.05.2018 року, № 31 від 15.05.2018 року, № 32 від 15.05.2018 року, № 33 від 04.06.2018 року, № 34 від 07.06.2018 року, № 35 від 19.06.2018 року, № 36 від 30.07.2018 року, № 37 від 04.09.2018 року, № 38 від 19.09.2018 року, № 39 від 02.10.2018 року, № 40 від 04.10.2018 року, № 41 від 02.11.2018 року.
20.12.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) та ПНВП «СТІЛ-ГРУП» (продавець) було укладено договір № 3785 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 1 а.с. 236-245).
До вказаного договору сторонами погоджені відповідні специфікації № 2 від 08.02.2018 року на постачання товару загальною вартість 5515200,00 грн. (Алюміній ВА87) за умовами якої, перевезення товару здійснюється постачальником на умовах СРТ, м.Кривий Ріг (склад покупця); транспорті витрати сплачує продавець; № 3 від 19.07.2018 року на постачання товару загальною вартість 2587200,00 грн. (Алюміній ВА87) за умовами якої, перевезення товару здійснюється постачальником на умовах СРТ, м.Кривий Ріг (склад покупця); транспорті витрати сплачує продавець.
Судом встановлено, що 30.11.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «ВЕНТА» (підрядник) було укладено договір № 3450 на виконання ремонтних та/або відновлювальних робіт обладнання, що належить замовнику (назва обладнання, характер роботи, вартість роботи по кожній окремій позиції зазначаються у відповідній специфікації); роботи виконуються з використанням матеріалів підрядника, в його ремонтній зоні (том 2 а.с. 9-18).
18.07.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» (підрядник) було укладено договір № 1584 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 2 а.с. 44-54).
До вказаного договору сторонами погоджені специфікація № 1 від 18.07.2018 року на постачання товару загальною вартість 111720,00 грн. (муфта) за умовами якої, перевезення товару здійснюється постачальником на умовах СРТ, м.Кривий Ріг (склад покупця); транспорті витрати сплачує продавець.
Також 20.06.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД» (підрядник) було укладено договір № 1434 на постачання продукції (товару), відповідно до узгоджених сторонами специфікацій узгоджених до договору (том 2 а.с. 58-69).
До вказаного договору сторонами погоджені: специфікація № 1 від 20.06.2018 року на постачання товару загальною вартість 3000000,00 грн. (кільце, шестерні, втулки, прокладки, ударник, головка штанги, охолоджувач повітря, шайба, п`ята, патрубок) за умовами якої, перевезення товару здійснюється постачальником на умовах СРТ, м.Кривий Ріг (склад покупця); транспорті витрати сплачує продавець.
Судом встановлено, що 05.05.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «МЕТГОРІНЖИНИРИНГ» (підрядник) було укладено договір № 1049 на виконання робіт: обстеження та оцінка технічного стану будівель і споруд, що зазначені в договорі зі складанням паспорту; проектні роботи (розробити робочу та кошторисну документацію), що необхідні для ремонту будівель та споруд, що зазначені в договорі, а саме: департамент з трансформацій та якості; випробувальний центр; експресс-квантонометрична лабораторія № 1; ремонт будівельних конструкцій (том 2 а.с. 107-122).
Також 05.05.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «МЕТГОРІНЖИНИРИНГ» (підрядник) було укладено договір № 1054 на виконання робіт: обстеження та оцінка технічного стану будівель і споруд, що зазначені в договорі зі складанням паспорту; проектні роботи (розробити робочу та кошторисну документацію), що необхідні для ремонту будівель та споруд, що зазначені в договорі, а саме: сталеплавильний департамент; мартенівський цех; будівля шихтового двору магнітних матеріалів; ремонт будівельних конструкцій; сталеплавильний департамент; мартенівський цех; будівля міксерного відділення № 2; ремонт будівельних конструкцій; (том 2 а.с. 145-160).
05.05.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «МЕТГОРІНЖИНІРИНГ» (підрядник) було укладено договір № 1060 на виконання робіт: обстеження та оцінка технічного стану будівель і споруд, що зазначені в договорі зі складанням паспорту; проектні роботи (розробити робочу та кошторисну документацію), що необхідні для ремонту будівель та споруд, що зазначені в договорі, а саме: енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля насосної станції № 1; ремонт будівельних конструкцій; енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля насосної станції № 2; ремонт будівельних конструкцій; енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля насосної станції № 4; ремонт будівельних конструкцій; енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля насосної станції № 8; ремонт будівельних конструкцій; енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля насосної станції № 30; ремонт будівельних конструкцій; енергетичний департамент; цех гідротехнічних споруджень; будівля фекальної насосної станції східного промвузлу; ремонт будівельних конструкцій (том 2 а.с. 186-201).
04.04.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «ЕКО-С» (підрядник) було укладено договір № 995 на виконання робіт: «роботи на об`єкті: реконструкція насосних агрегатів на насосній станції № 6 ЦВС ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у повному обсязі основних та супутніх робіт згідного технічного завдання № 22-111 від 29.02.2016р. (том 3 а.с. 20-35).
Господарські операції з TOB «ЕКО-С» підтверджуються укладеним договором №995 від 04.04.2017р. з додатками, рахунком на оплату №4 від 28.08.2018р. на суму 1530306,00 грн., актом приймання-передачі робіт №4 від 28.08.2018 на загальну суму 1530306,00 грн., розшифровкою виконаних робіт відповідно до технічного завдання №22-111 від 29.02.2016р..
Також судом встановлено, що 28.11.2017 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «РЕМКРАН» (підрядник) було укладено договір № 3447 на виконання ремонтних та/або відновлювальних робіт обладнання, що належить замовнику (назва обладнання, характер роботи, вартість роботи по кожній окремій позиції зазначаються у відповідній специфікації); роботи виконуються з використанням матеріалів підрядника, в його ремонтній зоні (том 3 а.с. 59-70).
До вказаного договору сторонами погоджені: специфікація № 1 від 28.11.2017 року на виконання робіт загальною вартість 453264,00 грн. (ремонт подшип. скольжения).
02.05.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «РЕМКРАН» (підрядник) було укладено договір № 958 на виконання в порядку та на умовах договору роботи з ремонту ПРУ КАР-30 № 6 кисневого виробництва ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки установлені план-графіком виконання робіт у 2018 році та з дотриманням строків, наведених в графіку освоєння грошових коштів (том 3 а.с. 75-114).
Також судом встановлено, що 19.02.2018 року між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) та ТОВ «РЕМКРАН» (підрядник) було укладено договір № 278 на виконання в порядку та на умовах даного договору робіт в об`ємах (кількості) та згідно строків, зазначених у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору (том 3 а.с. 115-141).
Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками ПНВП «СТІЛ-ГРУП», TOB «ЕКО-С», TOB «РЕМКРАН», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», TOB «Дніпропетровський машинобудівний завод», ТОВ «МЕТГОРІНЖИНІРИНГ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ», ТОВ «АГРОСОЮЗ», TOB «ВЕНТА», Колективне підприємство «ПРОМРЕМОНТ», ТОВ «ДЕТ-ЮА» у перевіряємий період.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати товару.
Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ПНВП «СТІЛ-ГРУП», TOB «ЕКО-С», TOB «РЕМКРАН», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», TOB «Дніпропетровський машинобудівний завод», ТОВ «МЕТГОРІНЖИНІРИНГ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ», ТОВ «АГРОСОЮЗ», TOB «ВЕНТА», Колективне підприємство «ПРОМРЕМОНТ», ТОВ «ДЕТ-ЮА» були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не спростовано.
Також актом перевірки не спростовано, що податкові накладні, виписані ПНВП «СТІЛ-ГРУП», TOB «ЕКО-С», TOB «РЕМКРАН», ТОВ «ПРОМХІМТЕХ ЛТД», TOB «Дніпропетровський машинобудівний завод», ТОВ «МЕТГОРІНЖИНІРИНГ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛЕКТРОЕКСПОРТ», ТОВ «АГРОСОЮЗ», TOB «ВЕНТА», Колективне підприємство «ПРОМРЕМОНТ», ТОВ «ДЕТ-ЮА» на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від вищевказаного контрагента-постачальника, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду а також формування валових витрат позивача за господарськими відносинами з наведеними контрагентами.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Окрім того суд вказує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Така податкова інформація вказує тільки на можливе ухилення від сплати податків контрагентами-постачальниками ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Тому, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит (зменшення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток), можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У ході розгляду справи судом було надано належну оцінку доказам, наданим позивачем та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат, з чого прямо випливає правомірність визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Відтак, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару), встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.
Суд звертає увагу на те, що неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. На сьогоднішній день, при вирішенні спорів з податковими органами можуть бути застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, в пункті 7.1 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: ...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес СепортСентре проти Болгарії, пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федорченко та Лозенко проти України висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Наявні у матеріалах справи документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій позивача з наведеними контрагентами-постачальниками, відтак, обставинами, встановленими під час розгляду справи, спростовано висновки перевірки щодо порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит за вересень 2018 року на загальну суму ПДВ 2555024 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2555024 грн.

На підставі викладеного податкове повідомлення-рішення № , № від 14.12.2018 року, прийняте на підставі хибних висновків акта перевірки № 103/28-10-46-15/24432974 від 10.12.2018 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 19210 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 600009020 від 14.03.2019 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 19210 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 20.12.2018 року за формою В1, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість за вересень 2018 року у сумі - 2555023,67 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі - 1277511,84 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11г, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м.Кривий Ріг, вул.Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1, ) понесені позивачем судові витрати в сумі 19210 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 червня 2019 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков