Справа № 562/1029/19
Суддя: Мичка І. М.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/1029/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019року

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого суддi Мички І.М.

при секретарі судового засіданняДацишиній Р.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника Ващишина О.П.

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Здолбунів спpаву за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції рядового поліції Літвякова Миколи Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції рядового поліції Літвякова М.О., в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №090473 від 18 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 510 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 17 вересня 2018 року близько 22 год 30 хв., керуючи транспортним засобом Renaul Magnum 480, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом Janmil NW - 1S, номерний знак НОМЕР_2 , його зупинили працівники поліції, за їх вказівкою він добровільно пройшов пункт габаритно-вагового контролю щодо зважування автомобіля, вимірювання проводили працівники Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області. Порушень не було виявлено. Однак, на вимогу працівників Укртрансбезпеки змушений повторно пройти зважування, після проведення якого його повідомили про перевищення осьового навантаження транспортного засобу. Опівночі 18.09.2018 р. було винесено постанову. Вважає, що дії інспектора були незаконними та суперечили вимогам законодавства. Габаритно-ваговий контроль проводився майже 3 години у темну пору доби на неосвітленій ділянці автомобільної дороги. В зв`язку з цим було порушено порядок здійснення габаритно-вогового контролю затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року. Крім того, при в`їзді у м.Київ раніше проводилось зважування транспортного засобу і жодного перевантаження на осі зафіксовано не було. Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідачем не вказано в оскаржуваній постанові конкретне вимірювальне обладнання, за допомогою якого здійснювались виміри вантажу, будь-яка інформація щодо повірки, атестації, отримання свідоцтва на вимірювальний прилад також не були пред`явлені.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, зазначили, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення без змін, справу розглянути без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Державна служба України з безпеки на транспорті), в судове засідання не з`явилась, подала суду пояснення щодо позову, вказавши, що позовну заяву ОСОБА_1 вважає безпідставною і необґрунтованою, яка не підлягає до задоволення.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01.04.2019 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надані сторонами докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року на автодорозі відповідачем була винесена постанова серії ВР № 090473 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно позивача ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові, 18 вересня 2018 року о 00 год. 05 год. на автомобільній дорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 673 км ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renaul Magnum 480, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом Janmil NW - 1S, номерний знак НОМЕР_2 порушив правила проїзду великовагових транспортних засобів, перевозив великоваговий вантаж, вага якого на строєну вісь становить понад 22 тонн без узгодження з органами Національної поліції, чим порушив пп. 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Вказану постанову суд визнає протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.

Статтею 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю; перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно пп. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до ст. 183 ЦК України річ, яка може бути поділена без втрати її цільового призначення, має вважатися подільною. Так, до подільних речей належать речі, які внаслідок поділу в натурі не змінюють свого призначення (наприклад продукти харчування).

Подільний вантаж - це вантаж, який під час навантаження (розвантаження) та перевезення, має конструктивну можливість розподілити його на складові частини, для сипучих та інших матеріалів, речовин, продукції тощо - регулювати їх кількість (масу) на транспортній одиниці.

Таким чином, п.22.5 Правил дорожнього руху не забороняє перевезення подільних вантажів взагалі, а лише встановлює, що їх перевезення транспортним засобом не має перевищувати вагових параметрів.

Крім того, як слідує з товарно-транспортної накладної № 76 від 15 вересня 2018 року, позивачем перевозився вантаж ячмінь масою 24,62 тони. Враховуючи зазначену у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів масу без навантаження вантажного сідлового тягача Renaul Magnum 480, номерний знак НОМЕР_1 (7,6 тонн), напівпричіпа Janmil NW - 1S, номерний знак НОМЕР_2 (6,5 тонн) та заправки паливом, загальна маса транспортних засобів з вантажем становить 39,16 тонн.

Вантаж, що перевозився (ячмінь) є сипучим, а отже не може за своєю природою бути сталим та незмінним по навантаженню на осі транспортного засобу при перевезенні, тобто маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. Також, враховуючи недосконалість дорожнього покриття, різного кути нахилу, підйоми та спуски на автошляхах, неможливо конкретно встановити, на якій саме ділянці пройденого маршруту сипучий вантаж змінив своє навантаження на осі транспортного засобу, яким перевозиться.

Пунктом 25 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Разом з тим, в цих Правилах № 30 та Порядку № 879 нічого не зазначено про великогабаритні та великовагові транспортні засоби, якими перевозиться подільний вантаж з перевищенням вагових параметрів.

А згідно ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року №1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху. Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції. У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу. З системного аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

Суду не надано доказів того, що позивача було попереджено про подальшу заборону руху. Транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутність дозволу на участь у дорожньому русі, позивач продовжив рух по визначеному маршруту.

Згідно пп. 7 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок), місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.18 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху (а саме пп. 22.5) необхідно обєктивно, шляхом проведення відповідних вимірювань, встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного подільного вантажу (ячменю).

Натомість, в постанові не зазначено, яким чином відповідачем зроблено фактичне вимірювання вантажу, оскільки в оскаржуваній постанові відсутня будь-яка інформація стосовно цього, що підтверджувало б наявність вини позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення у зв`язку з недотриманням позивачем вимог інкримінованого йому порушення пп. 22.5 Правил дорожнього руху, якими встановлені правила дорожнього перевезення подільних вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортного засобу.

Системний аналіз Правил дорожнього руху та Порядку дає підстави для висновку про те, що даний факт підлягає доведенню шляхом здійснення габаритно-вагового контролю, який регламентовано Порядком.

Пунктами 6,12,18 Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідачем не вказано в оскаржуваній постанові конкретне вимірювальне обладнання, за допомогою якого здійснювались виміри вантажу, будь яка інформація щодо повірки, атестації, отримання свідоцтва на вимірювальний прилад також не були пред`явлені.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд визнає, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог пп.22.5 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, відповідач суду не надав.

Відповідно до положень ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем не було представлено жодних доказів на основі яких було встановлено наявність адміністративного правопорушення, його склад та вину позивача у його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, на підставі вищевикладеного, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б підтверджували, що позивач перевозив подільний вантаж (ячмінь насипом), що перевищував встановлені вагові параметри, що є безумовною підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Крім того, позивач просить поновити строк для оскарження постанови по справі про накладення адміністративного стягнення серії ВР №090473 від 18.09.2018 р. та звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач посилається на те, що, оскаржувана постанова не була йому вручена відповідачем, її примірник отримав через тривалий час, коли був запрошений до органу державної виконавчої служби. Він перебуває у довготривалих відрядженнях в межах України через трудові відносини з ТОВ «ГОЛД С» здійснюючи перевезення вантажів, прибуває до м. Рівне тільки для розвантаження/завантаження новим вантажем та відпочинку за місцем проживання у с.Здовбиця Здолбунівського району, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з підприємства №16 від 27.03.2019 р.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд поновлює ОСОБА_1 строк для оскарження постанови та на звернення до суду з позовом.

Керуючись ст.ст.241-246, 250, 255, 286, 293, 295, пунктом 15.5 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови по справі про накладення адміністративного стягнення та звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №090473 від 18 вересня 2018 року, винесену поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Літвяковим Миколою Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 510 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський роти № 2 Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Літвяков Микола Олександрович, місцезнаходження: вул. Магістральна, 20, м. Краматорськ, Донецька обл., 84391.

Третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті: просп.. Перемоги, 14, м. Київ, 01135.

Суддя: Мичка І.М.