Справа № 826/2191/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ №826/2191/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача Стадніка О.А.,

відповідача Зеленько А.О.,

третьої особи ОСОБА_1 Дробовича В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі Дарницький РВ ГУ ДМС України в м. Києві), Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Служба у справах захисту дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
У лютому 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 19.05.2016 (а.с. 44-45)) просить:

1) визнати нечинним рішення Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 ;

2) скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 ;

3) зобов`язати орган реєстрації Дарницької районної у м. Києві державної адмініс-трації внести відповідні відомості про скасування реєстрацій місця проживання до карток ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 -вовича, адресної книги та паспортних документів;

4) зобов`язати орган реєстрації Дарницької районної у м. Києві державної адміністра-ції сформувати і внести дані про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до реєстру територіальної громади;

5) зобов`язати орган реєстрації Дарницької районної у м. Києві державної адміністра-ції сформувати інформацію про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 для її передачі до Єдиного демографічного реєстру.

Позов обґрунтовано тим, що згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 як власник квартири не надавала, у зв`язку з правових підстав для реєстрації місця проживання у цій квартирі не було. Також зазначає, що Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві всупереч вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебу-вання фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" не перевірено наявності підстав для реєстрації місця проживання третіх осіб та не отримано її згоди як власника квартири на таку реєстрацію.

Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві подано заперечення, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що 28.07.2015 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 на під-ставі наданого оригіналу договору міни квартири ВРД 692365. Водночас, ОСОБА_1 як дитину віком до 14 років зареєстровано у цій квартирі 30.07.2015 на підставі п. 4 ст. 29 ЦК України за місцем проживання батьків (а.с. 79-81). Аналогічні за змістом заперечення подані 01.11.2017 (а.с. 164-166).

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2017 задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_4 . Клима В.Я. та залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницького району м. Києва.

Третьою особою надано письмові пояснення від 11.12.2017, в яких зазначено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 11.12.2017 в квартирі АДРЕСА_1 має реєстрацію місця проживання малолітній ОСОБА_1 (2008 р.н.), у зв`язку з чим третя особа просить суд при винесенні рішення врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_1 (2008 р.н.), а розгляд справи продовжити без участі служби.

Представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Дробович В.А. подав письмові пояснення, в яких просив відмовити в позові, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 01.07.2015, якою скасовано судові рішення судів попередніх інстанцій в частині виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без надання постійного житлового приміщення і у задоволенні позову в цій частині відмовлено, у зв`язку з чим представник третьої особи вважає, що у період часу з 2012 по 2015 роки судове рішення щодо права власності позивача на спірну квартиру на момент реєстрації 11.03.2013 права власності не було чинним. Також зазначає, що оскільки оригінал договору міни від 25.09.1999, який, на його думку, є правовстановлюючим документом на квартиру, перебував у ОСОБА_3 , вона мала право на користування та розпорядження спірною квартирою.

Під час судового розгляду справи представник позивача Стаднік О.А. підтримав позов з наведених підстав.

Представник Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві Зеленько А.О. не визнала позовних вимог, просила відмовити в позові з наведених у запереченнях підстав.

Представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Дробович В.А. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Інші учасники справи до судового засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

28 липня 2015р. Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 на підставі поданих ними заяв від 21.07.2015.

Також, 30.07.2015 Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (2008р.н.) у квартирі АДРЕСА_1 за місцем проживання його матері ОСОБА_4 . Материнство підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 03.10.2008, що міститься у справі.

Як зазначає у своїх запереченнях відповідач і підтверджується наявною у справі копією заяви ОСОБА_4 від 21.07.2015 (а.с. 63), підставою для реєстрації місця прожи-вання є договір міни від 25.09.1997; власником квартири зазначено ОСОБА_3 , а також міститься запис останньої про надання згоди на реєстрацію місця проживання заявника.

Щодо заяви ОСОБА_3 , то її копія до суду не була надана. Проте факт реєстрації місця проживання за вказаною адресою з цих самих підстав ніким з учасників справи не заперечувався при розгляді справи судом.

Згідно з копією дублікату нотаріально посвідченого договору міни квартир від 25.09.1997, зареєстрованого в реєстрі за №3-3161, виданого замість втраченого 10.02.2011 і зареєстрованого в реєстрі за №7-115 (а.с. 65), ОСОБА_3 міняє належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 на належну на праві власності ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 .

Вказаний договір міни зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 10.02.2011 за №4329700, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів №9578642 від 10.02.2011 (а.с. 66).

Право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 24.03.2011, що підтверджується копією витягу КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" від 24.03.2011 №29413503 (а.с. 64).

17 грудня 2015р. позивач звернулась до ГУ ДМС України в м. Києві із заявою, в якій зазначивши, що є власником квартири АДРЕСА_3 згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012, просила надати інформацію, на підставі яких документів без її згоди були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 27).

Листом ГУ ДМС України в м. Києві від 25.01.2016 №1-16/Г-1581-15, копія якого наявна у справі (а.с. 28, 29), повідомлено позивачу про те, що згідно з п. 2.2 Порядку реєстра-ції місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 №1077, Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києва 28.07.2015 за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі постанови Верховного Суду України від 01.07.2016. Водночас малолітній ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою на підставі п. 4 ст. 29 ЦК України та п. 2.3 вказаного Порядку за місцем проживання одного з батьків. При цьому проведеною перевіркою порушень не виявлено.

У справі наявні копія заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012 у цивільній справі №02/2-5561/12 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації пава власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання права власності на квартиру та виселення з квартири, згідно з яким суд визнав за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2014 залишено без змін (а.с. 13).

Постановою Верховного Суду України від 01.07.2015 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2014 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 скасовано в частині виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без надання іншого постійного жилого приміщення, у задоволенні позову у цій частині відмовлено (а.с. 12-19).

У частині, що стосується визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012 Верховним Судом України залишено без змін.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 11.03.2013, державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. 15.02.2013 внесено до реєстру запис №309378 про право приватної власності (розмір частки 1) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на об`єкт житлової нерухомості двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 0) (спірна квартира). В якості підстави виникнення права власності визначено заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012 (а.с. 20).

Згідно з копією адресного листка вибуття, складеного 05.04.2013, ОСОБА_4 09.04.2013 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення суду.

Право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру також підтверджується наявною у справі копією інформаційної довідки від 24.12.2015 №50758082 з Державного реєстру речо-вих прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 25-26).

Між тим, згідно ж з довідкою КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" ЖЕД №207 від 14.08.2015, власником особового рахунку житлової площі спірної квартири є позивач, натомість зареєстрованими особами, які проживають у цій квартирі, є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 21).

Спірні правовідносини стосуються правомірності реєстрації місця проживання третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без згоди позивача і врегульовані Законом України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон №1382) і Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом МВС України від 22.11.2012 №1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421 (далі Порядок №1077).

Згідно із ст. 6 Закону №1382 та п. 2.2 розділу ІІ Порядку №1077 (у редакції, чинній на час проведення спірної реєстрації) для реєстрації особа або її законний представник подає:

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Згідно з п. 2.3 розділу ІІ Порядку відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

Як встановлено судом, на підтвердження права проживання у спірній квартирі третіми особами подано органу реєстрації дублікат договору міни від 25.09.1997, реєстровий №3-3161, виданий замість втраченого 10.02.2011 і зареєстрований в реєстрі за №7-115.

Проте, в зазначений період часу набрало законної сили заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2012 у справі №02/2-5561/12, згідно з яким право власності на спірну квартиру визнано за позивачем, та яке (право) було зареєстровано за позивачем 15.02.2013, про що внесено відповідний запис у Державний реєстр речових прав. При цьому, треті особи були обізнані про цей факт, що не викликає ніяких сумнівів, оскільки вони були учасниками справи №02/2-5561/12 й подавали апеляційну та касаційну скарги на рішення, а у подальшому заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції за до Верховного Суду України.

Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Дрогобича В.А. про те, що у період часу з 2012 по 2015р.р. рішення суду щодо права власності позивача на спірну квартиру не було чинним, а також на наявність у ОСОБА_3 оригіналу дублікату договору міни, суд відхиляє як необґрунтовані і такі, що суперечать положенням ст. 223, 233 ЦПК України.

Таким чином, на час проведення спірної реєстрації дублікат договору міни не підтвер- джував право третіх осіб на проживання у спірній квартирі, а тому не міг бути підставою для реєстрації їх місця проживання у ній. Водночас позивач, як одноосібний власник квартири, свої згоди на реєстрація місця проживання третіх осіб не надавала.

Також суд зауважує, що постанова Верховного Суду України від 01.07.2015, на яку зроблено посилання у листі ГУ ДМС України в м. Києві від 25.01.2016 №1-16/Г-1581-15, не є підставою для реєстрації місця проживання третіх осіб, оскільки її не було зазначено у заяві та не було подано органу реєстрації, а крім цього, дане рішення не змінює набуття позивачем права власності (у т.ч. користування) на квартиру.

Суд погоджується з тим, що не будучи обізнаним про існування судових рішень у справі №02/2-5561/12 відповідач не міг передбачити, що дублікат договору міни не може вважатися належним документом, підтверджуючим право на проживання у квартирі. Однак встановлення цих обставин під час розгляду справи дає суду достатні підстави для висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає критерію законності (ст. 6 Закону №1382, п.п. 2.2, 2.3 Порядку №1077).

Незаконність спірної реєстрації, що призвело до порушення (обмеження) речових прав позивача на належну їх квартиру, зокрема її використання, дають суду підстави для висновку про протиправність оскаржуваних дій, а тому така вимога підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (в чинній редакції) (далі Правила №207) реєстрація/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Пунктом 28 Правил №207 передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. При цьому передбачено проведення перевірки підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за результатами чого складається висновок та приймається рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Представник Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, яка прибувала до судового засідання, пояснювала, що вони не проводили спірну реєстрацію й у них відсутні будь-які матеріали з цього приводу.

Оскільки на час розгляду справи функції з реєстрації/зняття з реєстрації місця прожи-вання перейшли від відповідача 1 до відповідача 2, то суд з метою ефективного поновлення порушеного права позивача вбачає підстави зобов`язати Дарницьку районну у м. Києві державну адміністрацію скасувати реєстрацію місця проживання третіх осіб у квартирі.

Решта заявлених позивачем позовних вимог задоволенню не підлягають, зважаючи на їх передчасність.

Виходячи з меж позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги законодавства і наведені мотиви, керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:
1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_2 .

2. Визнати протиправним дії Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві у проведенні реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Дарницьку районну у м. Києві державну адміністрацію скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

4. Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову в іншій частині.

5. Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко