Справа № 420/5889/18
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5889/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.09.2018 року № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що порушені питання за змістом акту перевірки за своєю правовою та економічною природою стосуються питань правомірності відображення платником податку показників валових доходів і витрат, але податковий орган з незрозумілих підстав штучно ув`язав питання умов та порядку ведення ТОВ «Оскар СВ» своєї господарської діяльності з питанням формування ТОВ "Алвас" показників податку на додану вартість. Встановлена податковим органом відсутність у контрагента достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення задекларованих видів діяльності, а також нерухомого майна не може обмежувати позивача у виборі контрагентів, оскільки чинним законодавством не передбачено вимог щодо необхідності володіння ним майном, зокрема виробничими чи складськими приміщеннями на праві приватної власності, а також трудовими ресурсами задля самостійного виконання договірних зобов`язань. При цьому поставка товарів здійснювалася постачальником на його замовлення у перевізника, що також підтверджується транспортною документацією. В той же час, перевіркою не встановлено обставин, які б свідчили про порушення платником податків публічного порядку, або здійснення діяльності без наміру створення правових наслідків, які обумовлені правочинами. ТОВ "Алвас" виконало усі передбачені законом обов`язки та має всі документальні підтвердження розміру податкових зобов`язань.

Представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що за результатами перевірки встановлено, що ТОВ «Оскар СВ» фактично не мало змоги придбавати обладнання, устаткування, товарів, матеріалів та комплектуючих у контрагентів-постачальників через відсутність основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності, а тому ТОВ «Оскар СВ» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, що свідчить про придбання ТОВ "Алвас" від невизначених осіб без вимоги компенсації їх вартості. Таким чином, на думку відповідача, ТОВ "Алвас" занижено суму податку на прибуток, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 909810 грн.; занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 283206 грн. та завищило від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291367 грн.

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року по справі № 420/5889/18 відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 30 січня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року зупинено провадження у справі № 420/5889/18 до набрання законної сили рішенням у справі № 420/5888/18.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року поновлено провадження у справі № 420/5889/18.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року, занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволення позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, 14.11.1995 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас", дата запису: 30.11.2004 року, номер запису: 1 000128 (а.с. 12 т. 1).

05 липня 2018 року на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ № 4774 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Алвас" (код за 0 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 188 т. 1).

10 серпня 2018 року за результатами перевірки ТОВ "Алвас" фахівцями Головного управління ДФС в Одеській області складено та підписано акт перевірки № 1701/15-32-14-07/238567030, яким встановлено порушення ТОВ "Алвас" п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. п.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 909810 грн.; п. 44.1, 44.2 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 283206 грн.; п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291367 грн. (а.с. 25-42 т. 1).

04 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ "Алвас" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 354008,00 грн., в тому числі 283206,00 грн. за податковим зобов`язанням та 70802,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ "Алвас" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 291367,00 грн. (а.с. 23-24 т. 1).

Не погодившись з висновками акту перевірки від 10.08.2018 року № 1701/15-32-14-07/238567030 та податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "Алвас" подано скаргу, за результатами якої Головним управлінням ДФС в Одеській області податкові повідомлення-рішення від 04.09.2018 року № , № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 43-46 т. 1).

Згідно з вимогами п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 77.6, 77.7, 77.8, 77.9 ст. 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Зі змісту акту перевірки від 10.08.2018 року № 1701/15-32-14-07/238567030 вбачається, що перевіркою встановлено порушення ТОВ "Алвас" п. 44.1, 44.2 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 283206 грн.; п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291367 грн.

При цьому, в пп. 3.1.2.2 п. 3.1.2 розділу 3 акта перевірки від 10.08.2018 року № 1701/15-32-14-07/238567030 зазначено, що в ході проведення перевірки неможливо підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ "Алвас" та ТОВ «Оскар СВ», оскільки у ТОВ «Оскар СВ» простежується відсутність придбання бензину автомобільного для відповідної реалізації до ТОВ "Алвас", відсутність згідно поданої звітності основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності; у зв`язку з чим, ТОВ «Оскар СВ» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, а тому, на думку податкового органу, ТОВ "Алвас" не має права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а тому укладений між ТОВ "Алвас" та ТОВ «Оскар СВ» договори від 27.05.2015 року № 05-31/СВ та від 05.01.2017 року № 01-01/СВ не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет; наданими до перевірки документами не доведено правомірність збільшення податкового кредиту ТОВ "Алвас", отриманого від ТОВ «Оскар СВ» на загальну суму 574573 грн.

Також, в акті перевірки від 10.08.2018 року № 1701/15-32-14-07/238567030 вказано, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 року встановленого його заниження всього у сумі 283206 грн. та встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291367 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображені в п. 3.1.2.2 розділу 3 акта перевірки.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку). У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми. Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України; в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу ХХ цього Кодексу; г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV визначено, що на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності.

Відповідно до п. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 п. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Підпунктами 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

З наданих суду документів вбачається, що між ТОВ «Оскар СВ» (постачальник) та ТОВ "Алвас" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 05-31СВ від 27.05.2015 року (а.с. 67-70 т. 1).

На підтвердження виконання умов договору поставки № 05-31СВ від 27.05.2015 року ТОВ "Алвас" надано: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні на підпуск нафтопродуктів, меморіальний ордер, реєстри платіжних документів, картки рахунків, акт взаємних розрахунків, довідки про рух товару ,сертифікати відповідностей (а.с. 75-102, 121-138, 153-154 т. 1).

05 січня 2017 року між ТОВ «Оскар СВ» (постачальник) та ТОВ "Алвас" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 01-01/1СВ (а.с. 71-74 т. 1).

На підтвердження виконання умов договору поставки № 01-01/1СВ від 05.01.2017 року ТОВ "Алвас" надано: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні на підпуск нафтопродуктів, реєстри платіжних документів, картки рахунків, акт взаємних розрахунків, довідки про рух товару,сертифікати відповідностей (а.с. 103-120, 139-152, 153-154 т. 1).

При цьому, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/5888/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.09.2018 № .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області від 04.09.2018 № (а.с. 239-248 т. 1).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 набрало законної сили.

При цьому, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 судом дослідженні обставини щодо правовідносин ТОВ "Алвас" з ТОВ "Оскар СВ" на підставі укладених договорів поставки від 27.05.2015 № 05-31/СВ та від 05.01.2017 № 01-01/1СВ за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, тобто тим самим обставинам, які є предметом дослідження і по справі № 420/5889/18, що не заперечувалось учасниками справи.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 встановлено, що ТОВ "Алвас" (Покупець) укладено з ТОВ "ОСКАР СВ" (Постачальник) договір від 27.05.2015 № 05-31/СВ на постачання нафтопродуктів, за яким Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити нафтопродукти, іменовані надалі - Товар, відповідно до умов цього Договору й Додатків до нього. Одиниця виміру кількості Товару та кількості поставки Товару, що поставляється за договором, визначається в заявках. Товар поставляється Покупцеві партіями на підставі погодженої заявки на умовах: СРТ - (залізничним транспортом), EXW - (естакада наливу), DDP - (пункт призначення, вказаний покупцем, в заявці на відвантаження товару).

На виконання вищевказаного договору сторонами оформлені поставки товару (бензин неетильований,марка АИ-92-К5 клас бензину 5; бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С; бензин автомобільний А-92 ФОРСАЖ; бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин неетильований А-92-Евро 5 Е5) та складені накладні ПН-0000042 від 29.05.2015, ПН-0000047 від 22.06.2015, ПН-0000057 від 08.07.2015, ПН-0000076 від 20.06.2015, ПН-0000086 від 03.09.2015, ПН-0000093 від 14.09.2015, ПН-0000122 від 03.11.2015, ПН-0000157 від 19.10.2016, ПН-0000191 від 27.12.2016 та податкові накладні № 33 від 28.05.2015, № 37 від 29.05.2015, № 35 від 22.06.2015, № 16 від 08.07.2015, № 44 від 20.08.2015, № 8 від 01.09.2015, № 11 від 03.09.2015, № 33 від 14.09.2015, № 2 від 03.11.2015, № 16 від 19.10.2016, № 80 від 27.12.2016 на загальну суму 2749511,9 грн., ПДВ 549902,38 грн.

Крім того, між ТОВ «Алвас» та ТОВ "ОСКАР СВ" укладений договір від 05.01.2017 № 01-01/1СВ на постачання нафтопродуктів, на виконання якого сторонами оформлені поставки товару (бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5; бензин АИ-92-К5 Євро) та складені накладні ПН-0000008 від 09.02.2017, ПН-0000010 від 14.02.2017, ПН-0000036 від 25.04.2017, ПН-0000039 від 10.05.2017, ПН-0000045 від 22.05.2017, ПН-0000066 від 30.06.2017, ПН-0000079 від 27.07.2017, ПН-0000146 від 11.12.2017, ПН-0000011 від 09.02.2018, податкові накладні № 3 від 09.02.2017, № 18 від 14.02.2017, № 55 від 24.04.2017, № 7 від 10.05.2017, № 33 від 22.05.2017, № 82 від 30.06.2017, № 50 від 27.07.2017, № 26 від 11.12.2017, № 12 від 09.02.2018 на загальну суму 1462572,1 грн., ПДВ 292514,42 грн.

Розрахунки між суб`єктами господарювання за поставлені товари проводились у безготівковій формі. В бухгалтерському обліку підприємством ТОВ "Алвас" вищевказані операції відображено наступним чином: Дт 203 Кт 631 - надходження товару; Дт 641 Кт 631 - податковий кредит по ПДВ; Дт 631 Кт 311 - сплата постачальнику за товари. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 на користь ТОВ "Оскар СВ" було сплачено 5054500,8 грн. За даними платника, кредитове сальдо взаєморозрахунків між ТОВ "Алвас" та ТОВ "Оскар СВ" по рахунку 631 року відповідно - 0 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 встановлено, що укладені між ТОВ "Алвас" та ТОВ "Оскар-СВ" договори опосередковувалися реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет, підтверджені документами первинного обліку, які відповідають вимогам законодавства. Також, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 зазначено, що встановлені судом в ході судового розгляду фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкових зобов`язань по господарським операціям із контрагентом, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по видатковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Також, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18 встановлено, що первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по справі № 420/5888/18, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді даної справи.

При цьому, в акті перевірки від 10.08.2018 року № 1701/15-32-14-07/238567030ГУ ДФС в Одеській області робить висновок про неможливість підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ "Алвас" та ТОВ «Оскар СВ», оскільки у ТОВ «Оскар СВ» простежується відсутність придбання бензину автомобільного для відповідної реалізації до ТОВ "Алвас", відсутність згідно поданої звітності основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності; у зв`язку з чим, ТОВ «Оскар СВ» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

Разом з тим, вказані посилання суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не ТОВ "Алвас", а його контрагента.

Так, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2018 року по справі №815/2946/13-а (№ К/9901/4496/18) зазначив, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

При цьому, в акті перевірки вказано, що на момент складання податкових накладних позивач та його контрагент були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платниками податку на додану вартість.

ГУ ДФС в Одеській області не надається жодних належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності, при цьому, у комерційній діяльності виконання поставок товарів (надання послуг) не завжди вимагає наявності власних основних засобів, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо.

Доводи податкового органу про відсутність у ТОВ "Алвас" права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки укладені між ТОВ "Алвас" та ТОВ «Оскар СВ» договори від 27.05.2015 року № 05-31/СВ та від 05.01.2017 року № 01-01/СВ не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет не ґрунтуються на доказах, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту.

Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року по справі № 820/13380/13-а, від 17 квітня 2018 року по справі № 808/1543/17, від 24 квітня 2018 року по справі № 813/8500/13.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Розглядаючи справу "Інтерспав" проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

Також в п. 70, 71 вказаного рішення зазначено, «що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1».

На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку, що викладені фахівцями Головного управління ДФС в Одеській області обставини щодо порушення ТОВ "Алвас" вимог Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ є безпідставними та спростовуються зібраними по справі доказами.

За таких підстав, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 04.09.2018 року та № від 04.09.2018 року прийняті Головним управлінням ДФС в Одеській області необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9860,63 грн., згідно платіжного доручення № 838 від 12.11.2018 року (а.с. 3 т. 1).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" (, адреса місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Калініна, 33, кв. 2) слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9860,63 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" (, адреса місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Калініна, 33, кв. 2) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 04.09.2018 року та № від 04.09.2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" (, адреса місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Калініна, 33, кв. 2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9860,63 грн. (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят гривень 63 копійки).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2019 року.

Суддя О.А. Левчук

.