Справа № 300/908/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2019 р. справа № 300/908/19

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, відповідно до якого просить визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, щодо виплати одноразової грошової допомоги; зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області направити до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо виплати одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що він звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі пункту 65 "а" - у відставку за віком Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. На звернення до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області з проханням про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням служби в ОВС, отримав відмову від 15.04.2019 №1/А-108/05/29-2019, яка вмотивована тим, що дія статті 23 Закону України "Про міліцію" не поширюється на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України та що Ліквідаційна комісія УМВС не приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, а цю функцію виконує МВС України. Вважає таку відмову незаконною, з огляду те що під час служби у відділі Державної фельд`єгерської служби України в м. Івано-Франківську він перебував в кадрах МВС України, мав спеціальне звання - полковник міліції, проходив службу відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затверджене Постановою КМУ № 114 від 29.07.1991, що підтверджується листом відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в м. Івано-Франківську від 04.04.2019 №03/20/02-176. Виходячи із вказаних аргументів, позивач просить суд зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області направити до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.1-2).

10.05.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від представника Міністерства внутрішніх справ України від 08.05.2019 №12/6-2233, згідно якого міністерство, з метою забезпечення принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, просить суд про проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання(а.с.27-29).

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України від 08.05.2019 №12/6-2233 про розгляд адміністративної справи №300/908/19 в порядку загального позовного провадження - відмовлено (а.с.31-33).

Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Івано-Франківській області скористалась правом на подання відзиву на позов, який надійшов на адресу суду 13.05.2019, відповідно до якого відповідач щодо заявлених позовних вимог заперечив. Представник відповідача зазначив, що згідно Закону України від 06.07.1999 "Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширено дію статей 12,13,пунктів 1 і 3 частини першої, частини другої і третьої статті 15-1 Закону України "Про міліцію". Дія статті 23 Закону України "Про міліцію" на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України цим Законом не поширено. Тому враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 проходив службу і звільнений з органів внутрішніх справ із посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України, підстав передбачених законодавством для виплати одноразової грошової допомоги позивачу немає. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.57-59).

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, в якому зазначив що, на нього як працівника органів внутрішніх справ не потрібно окремого нормативного регулювання щодо застосування ст.23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 від 21.10.2015, оскільки даний Закон та Порядок поширюється на працівників органів внутрішніх справ, які отримали інвалідність, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Просив позовні вимоги задовольнити (а.с.47-49).

Відповідач Міністерство внутрішніх справ України скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 20.05.2019. Згідно якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, що позивач просить суд, зобов`язати МВС України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення. Проте матеріали щодо нарахування та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 до МВС України не надходили. Тобто фактично позивач просить, щоб суд прийняв рішення про захист його прав на майбутнє. Щодо наявності у позивача права на призначення одноразової грошової допомоги, вказує на те, що дія статті 23 Закону України "Про міліцію" на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України цим Законом не поширено. Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_1 проходив службу та був звільнений з органів внутрішніх справ із посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України, законних підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає. Просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.53-57).

16.11.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивач подав відповідь на відзив Міністерства внутрішніх справ України, згідно якого вказав на безпідставність доводів відповідача та зазначив, що Ліквідаційна комісія УМВС є структурним підрозділом Ліквідаційної комісії МВС України і напряму підпорядкована та діє в структурі МВС України, тобто діє від імені і на виконання розпоряджень та наказів МВС, а як слідує із листа Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 15.04.2019 за № 1/А-108/05/29-2019, МВС України відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки такі повноваження має тільки МВС України. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.62-65).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з`ясувавши обставини справи, встановив наступне.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 07.12.1984 (наказ УВС №211 о/с від 10.12.1984) до 31.03.2014 (наказ МВС від 31.03.2014 №469 о/с) (а.с.13).

Наказом МВС України №469 о/с від 31.03.2014 "По особовому складу" згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, звільнено з органів внутрішніх справ у відставку: по статті 65 п. "а" (за віком) полковника міліції ОСОБА_1 , з посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України в м. Івано-Франківську. Підстава: рапорт Андрійчука В .М. від 12.03.2014 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про хворобу №37 від 26.01.2011, виданого ВЛК УМВС України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби, захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ(а.с.15).

Наявною в матеріалах справи копією довідки серії АГ №0023774 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, на підставі акту огляду МСЕК №1468 ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 70% (а.с.11).

Випискою з акту огляду МСЕК №0790578 серії АВ підтверджується встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності (а.с.12).

28.03.2019 позивач із заявою звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що отримав другу групу інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням служби в ОВС (а.с.16).

Листом від 15.04.2019 №1/А-108/05/29-2019 Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області відмовила ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги та роз`яснено, що стаття 23 Закону України "По міліцію" в переліку, наведеному у Законі України від 06.07.1999 № 834 "Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію " на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України" відсутня, а позивач проходив службу і звільнені з органів внутрішніх справ із посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України, законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає (а.с.18-19).

Вважаючи наведену відмову Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області протиправною і такою, що порушує його право на отримання одноразової грошової допомоги, позивач звернувся в суд за захистом свого права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України "Про міліцію" N 565-XII від 20.12.1990 (далі - Закон №565), Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" від 23.02.2006 № 3475-ІУ (далі - Закон № 3475), Постановою від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" що набрала чинності 31.10.2015 (надалі - Порядок №850), Положенням про Державну фельд`єгерську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1349-37 (далі - Положення №1349-37).

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абзацу 3 п. 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" № 580-УІІІ від 15.07.2015 право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, щодіяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Закону України "Про міліцію" Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

Згідно пункту 1 Порядку № 850 даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

При цьому, стаття 23 Закону №565 та Порядку № 850, регулює відносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсації заподіяння шкоди його майну. Отже дія такої норми розповсюджується лише на працівників міліції.

Як вже зазначалось судом, на день встановлення інвалідності останнім місцем роботи позивача було Головне управління Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську.

В свою чергу 06.07.1999 Верховною Радою України було прийнято Закон N 834-XIV "Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України". Зазначеним Законом поширено на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України дію статей 12 і 13, пунктів 1 і 3 частини першої, частин другої і третьої статті 14, пунктів 2, 3 і 5 частини першої, частин другої і третьої статті 15, статті 15-1 Закону України "Про міліцію". Наведений перелік норм є вичерпним та стаття 23 Закону України "Про міліцію" у наведеному переліку відсутня.

Одночасно суд зазначає, що правові основи організації та діяльності Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визначає Закон України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" урядовий фельд`єгерський зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) кореспонденції, що містить відомості, які становлять державну таємницю, та/або службову інформацію, офіційної кореспонденції та дипломатичної пошти Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, закордонних дипломатичних установ України.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 30.06.2011р. № 717/2011р. «Про Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» - Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України є правонаступником Державної служби зв`язку України і Державної адміністрації зв`язку - урядового органу, що діяв у складі Міністерства транспорту та зв`язку України. Державна фельд`єгерська служба України діє у складі управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка є головним розпорядником коштів для Держфельдслужби.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" передбачено, що до загальної структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України входить, зокрема, Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку.

Отже, Держфельдслужба є окремою бюджетною установою, має свій штат і не входить до структури МВС України.

З урахуванням положень Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширюється законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби, та, відповідно, соціальний і правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Зокрема, дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поширюється, в тому числі, на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ст. 3 Закону) та передбачає призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, в порядку та у розмірах, передбачених цим Законом (ст.16 Закону).

Таким чином, наведене підтверджує, що з урахуванням приписів Закону України № 834-XIV «Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» стаття 23 Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не поширюється. Отже, підстави для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги саме на підставі ст. 23 Закону України "Про міліцію" відсутні, та відповідні правовідносини врегульовані іншими положеннями законодавства.

З приводу посилання позивача на те, що під час служби у відділі Державної фельд`єгерської служби України в м. Івано-Франківську він перебував в кадрах МВС України, мав спеціальне звання - полковник міліції, проходив службу відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затверджене Постановою КМУ № 114 від 29.07.1991, суд зазначає, що вказаний нормативний акт є підзаконним і має нижчу юридичну силу порівняно із Законом №834. Також, суд не заперечує, що відповідно до Постанови КМУ № 114 від 29.07.1991 позивачу присвоєно спеціальне звання внутрішньої служби - полковника міліції, та норми даного підзаконного акту поширюються на правовідносини позивача щодо призначення, проходження та звільнення зі служби, однак наведене не свідчить про те, що Держфельдслужба входить до структури МВС України.

З наведених підстав та вказаних правових норм, суд прийшов до переконання, що Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області дійшла правильного висновку щодо відсутності правових підстав для подання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_1 , оскільки дію статті 23 Закону України "Про міліцію" на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України цим Законом не поширено. Відповідно, не підлягає до задоволення перша позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області щодо неподання МВС України документів та висновку для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Також, суд зазначає, що позовна вимога про зобов`язання Ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області направити до МВС України документи позивача з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги є похідною в розумінні пункту 23 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволення якої залежить від першої вимоги про визнання протиправною бездіяльності, підстави до задоволення якої у суду відсутні.

Що стосується третьої позовної вимоги позивача в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ, а також п.9 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та прийняти відповідне рішення, суд зазначає наступне. Вчинення Міністерством внутрішніх справ України дій щодо розгляду висновку та матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги після їх отримання від Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області є обов`язком міністерства в силу закону. Однак, за відсутності факту порушення прав позивача відповідачем - Ліквідаційною комісєю УМВС України в Івано-Франківській області, позов в цій частині також не може бути задоволений.

Згідно з частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України (, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01024),

Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.