Справа № 826/14098/14
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Київ №826/14098/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Гене-ральної прокуратури України (далі - ГПУ), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Прокуратура м. Києва, Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (далі - ГУ СБУ у м. Києві та Київській області), про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014р. позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГПУ, в якому просив:

1) визнати протиправним і скасувати наказ від 14.07.2014 №1024к про звільнення з посади прокурора Шевченківського району м. Києва;

2) поновити позивача на роботі в прокуратурі Шевченківського району м. Києва на займаній посаді;

3) стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 15.07.2014;

4) визнати недійсним запис про звільнення з роботи (посади) на підставі наказу від 14.07.2014 №1024к, зроблений у трудовій книжці позивача.

Підставами позову є незаконність скасування позивачу допуску до державної таємни-ці, а також усунення виявлених у прокуратурі Шевченківського району м. Києва порушень стану охорони державної таємниці та поновлення дії спеціального дозволу до моменту звіль-нення позивача з роботи.

Відповідач подав заперечення на позов, в яких просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачу пропонувалися інші вакантні посади, що не пов`язані з дос-тупом до державної таємниці, від яких він відмовився; надання профспілковим комітетом згоди на звільнення позивача згідно із п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також зазначає, що звільнення відбулося після виходу позивача з лікарняного на роботу.

Прокуратура м. Києва подала заперечення на позов, в яких просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на судові рішення у справі №826/15729/14, якими відмовлено позивачу у задоволенні його позову до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області і до Проку-ратури м. Києва щодо оскарження рішень, якими скасовано позивачу допуск до державної таємниці, а також посилаючись на відмову позивача від запропонованих посад.

У доповненнях до позовної заяви представник позивача звернув увагу на не прове-дення службового розслідування, на підставі чого могло бути прийнято рішення про скасування допуску до державної таємниці, а також на не дотримання вимог ст. 149 КЗпП України щодо відібрання від порушника службової дисципліни пояснень з приводу вчинення дисциплінарного проступку, не з`ясовано обставин скоєння такого проступку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2015, зали-шеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2017 скасовано вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій Вищий адміністра-тивний суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки тій обставині, що Прокуратурою м. Києва направлено подання до ГПУ, як органу, до повнова-жень якого входить вирішення питання про звільнення позивача, 21.05.2014, тоді як попередження про звільнення разом із пропозицією вакантних посад скеровано на адресу позивача 23.05.2014; не перевірили, чи є докази отримання позивачем зазначеного попере-дження та вказаних у ньому пропозицій, тоді як оскаржуваний наказ ГПУ від 14.07.2014 №1024к про звільнення позивача прийнятий саме на підставі подання Прокуратури м. Києва від 21.05.2014, в якому не містилося відомостей про відмову позивача від вакансій. Тобто, суди достовірно не встановили, чи пересвідчився відповідач, що до позивача доведено інфор-мацію про можливість його переведення на іншу посаду в органах прокуратури, та чи дійсно він відмовився від таких посад. Не перевірили суди посилань позивача на те, що, незважаю-чи на зупинення прокуратурі Шевченківського району до 15.08.2014 спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, прокуратурі поновлено такий дозвіл вже 29.05.2014, тобто до звільнення позивача.

Під час нового розгляду справи суд запропонував учасникам подати додаткові письмо-ві пояснення на підтвердження своїх доводів і заперечень з урахуванням мотивів, наведених в ухвалі Вищого адміністративного суду України.

Відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що позивача попереджено 22.05.2014 у телефонній розмові про скасування йому допуску до державної таємниці та запропоновано ознайомитися з переліком вакантних посад, на що позивач своєї згоди не надав. У зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному Прокуратурою м. Києва попередження надіслано на адресу позивача рекомендованим листом. У подальшому, після виходу позивача з лікарня-ного, 10.07.2014 йому запропоновано тимчасово вакантні посади, що не потребують оформ-лення допуску до державної таємниці, від яких він відмовився, про що зазначив у листі від 10.07.2014 №11-869вих14. Про цей факт повідомлено Генеральному прокурору України лис-том від 10.07.2014 №11-870вих14. Відповідач звертає увагу на те, що в суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив той факт, що позивач відмовився від запропоно-ваних посад. Крім того, відповідач зазначив, що позивач був присутнім під час засідання профкому 14.07.2014, на якому відмовився від переведення на вакантні посади в апараті Прокуратури м. Києва та прокуратурах районної ланки, про що зазначено у протоколі засідання.

Також відповідач зазначив, що подання від 21.05.2014 направлено в.о. Генерального прокурора України з метою інформування про виявлену невідповідність позивача займаній посаді або виконуваній роботі. Лише після виконання вимог ч.ч. 3, 4 ст. КЗпП України відповідачем винесено оскаржуване рішення.

Щодо поновлення прокуратурі Шевченківського району м. Києва дії дозволу на прова-дження діяльності пов`язаної з державною таємницею до звільнення позивача із займаної посади, то відповідач послався на відсутність у законодавстві процедури поновлення грома-дянину доступу до державної таємниці, а також на відсутність у відповідача обов`язку ініцію-вати перед органами Служби безпеки України оформлення позивачу такого допуску.

Прокуратура м. Києва подала додаткові письмові пояснення, в яких послалася на ті ж самі обставини ознайомлення позивача із попередженням і запропонованими вакансіями, відмови останнього від них. Також, третя особа зазначила, що подання направлено до ГПУ 21.05.2014, оскільки призначення і звільнення прокурорів районного рівня відносить до вик-лючної компетенції Генерального прокурора України, а попередження направлено позивачу 23.05.2014, оскільки для подальшого призначення на одну із запропонованих посад необхід-но вирішити питання про звільнення з посади, віднесеної до компетенції Генерального прокурора України.

Під час судового засідання представник позивача Остапенко Є.С. підтримав позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнала позов, просила відмовити в його задоволенні з наведених у запереченнях підстав.

Представник третьої особи - Прокуратури м. Києва - Горіна Р.М. підтримала позицію відповідача, заперечила проти задоволення позову.

ГУ СБУ у м. Києві та Київській області явку свого представника до судових засідань не забезпечило, пояснень по суті справи не надало.

Зважаючи на неприбуття до судового засідання усіх учасників справи, відсутність пот-реби у заслуховуванні свідка і експерта та згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши представників, які прибули до судового засідання, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Згідно з наказом Генерального прокурора України від 11.12.2012 №1901-К позивача призначено на посаду прокурора Шевченківського району м. Києва.

Вказана посада відповідно до номенклатури посад працівників прокуратури Шевчен-ківського району м. Києва передбачає допуск до державної таємниці за формою 2.

20 травня 2014р. на підставі припису від 15.05.2014 №51/6-60887д комісією Служби безпеки України проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у про-куратурі Шевченківського району м. Києва, яка підпорядкована Прокуратурі м. Києва.

За результатами цієї перевірки комісією Служби безпеки України встановлено ряд порушень вимог затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 (ДСК) Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, орга-нах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, які стали підста-вою для висновків про те, що стан охорони державної таємниці у прокуратурі Шевченківсь-кого району м. Києва не відповідає вимогам законодавства про державну таємницю, зокрема, в установі не дотримуються прийому-передачі МНСІ у разі зміни керівника РСО, порядку надання доступу до режимних приміщень, ведення секретного діловодства та обробки МНСІ за допомогою автоматизованих систем, що створює передумови до витоку секретної інфор-мації.

У зв`язку з цим зупинено дію наданого прокуратурі Шевченківського району м. Києва спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею №КО2-2014-7, до 15.08.2014.

Розпорядженням начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 №59Д/дск/д позивачу скасовано допуск до державної таємниці, а наказом Прокуратури м. Києва від 21.05.2014 №101дск позивачу припинено доступ до державної таємниці.

21 травня 2014р. Прокуратура м. Києва направила до ГПУ подання про звільнення позивача з посади прокурора Шевченківського району м. Києва.

14 липня 2014р. згідно із ст. 43 КЗпП України відбулось спільне засідання адміністра-ції та профспілкового комітету органів прокуратури м. Києва, результати якого оформлені протоколом №5, на якому комітет вирішив надати згоду на звільнення позивача з посади.

Наказом Генерального прокурора України від 14.07.2014 №10 позивача звільнено з посади прокурора Шевченківського району м. Києва на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок скасування доступу до державної таємниці.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби і стосуються правомірності звільнення позивача з посади прокурора району у місті.

Частиною 1 ст. 46-2 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" передбачено, що прокурори можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передба-чених законодавством про працю.

Статтею 22 Закону України від 21.01.1994 №3855-XII "Про державну таємницю" виз-начено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються, зокрема, такі фор-ми допуску до державної таємниці: форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно", термін дії допуску для форми 2-7 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону громадянина, якому скасовано допуск до дер-жавної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до дер-жавної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, з наведених положень законодавства, чинного на час звільнення позивача, слідує, що звільнення працівника в разі скасування допуску до державної таємниці можливо, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці і його неможливо перевести за згодою на іншу роботу.

Як було встановлено судом, посада, яку обіймав позивач і з якої його було звільнено, передбачала допуск до державної таємниці за формою 2, а тому скасування позивачу цього допуску згідно з розпорядженням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 №59Д/дск/д та наказом Прокуратури м. Києва від 21.05.2014 №101дск підтверджує невідпо-відність позивача займаній посаді або виконуваній роботі.

Щодо переведення позивача на іншу посаду (роботу), то судом встановлено, що пози-вач відмовився від переведення на інші посади в апараті Прокуратури м. Києва та прокура-турах районного рівня, що не потребують доступу до державної таємниці.

Дана обставина встановлена судом на підставі поданих відповідачем і третьою особою та наявних у справі копій листа Прокуратури м. Києва від 10.07.2014 №11-869/вих14 (т. 2 а.с. 71, 72, 103, 104), в якому позивачу повідомляється про звільнення з передбаченої п. 2 ст. 40 КЗпП України підстави і запропоновано ряд (4-ри) вакантних посад працівників Прокурату-ри м. Києва, зайняття яких не потребує оформлення допуску до державної таємниці, а також повідомлено про звільнення з органів прокуратури у разі відмови від переведення на іншу посаду. На вказаному листі міститься рукописний запис: "З позбавленням мене допуску до держтаєм (нерозбірливо) я не згодний, відповідно від наданих пропозицій відмовляюся", вчинений 10.07.2014 позивачем і скріплений його підписом.

Під час судового засідання представник позивача не заперечував проти даного доказу і обставини, яка ним підтверджується. Звернув увагу суду на те, що пропоновані посади були вакантними на час відпустки основного працівника, проте суд не бере до уваги дане заува-ження представника позивача, оскільки вказана позивачем у листі причина відмови від наданих пропозицій пов`язана з незгодою з позбавленням допуску до державної таємниці загалом, а не з тим, що пропонована посада тимчасово вакантна.

Обізнаність позивача із звільненням і наявність його відмови від пропонованих посад в апараті Прокуратури м. Києва та прокуратурах районної ланки, зайняття яких не потребує оформлення допуску до державної таємниці, підтверджується наданими відповідачем і третьою особою і наявними у справі копіями протоколу №5 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету органів прокуратури м. Києва від 14.07.2014 (т. 2 а.с. 66, 67, 101, 102). Так, згідно з протоколом на засіданні виступив голова комітету ОСОБА_3 , який доповів, серед іншого, про те, що позивачу пропонувалися вакантні посади в апараті Проку-ратури м. Києва та прокуратурах районної ланки, зайняття яких не потребує оформлення допуску до державної таємниці, від переведення на ці посади відмовився. У протоколі зазна-чено, що на засіданні був присутній та висловився позивач.

У контексті вчинення відповідачем залежних від нього дій, спрямованих на повідом-лення позивача про його звільнення та пропонування інших посад, суд приймає до уваги надану відповідачем і третьою особою та наявні у справі довідки начальника відділу роботи з кадрами Прокуратури м. Києва Ю.Піцика (т. 2 а.с. 60, 95), в якій він зазначає, що в теле-фонній розмові з позивачем 22.05.2014 повідомив останньому про підстави звільнення і під-готовлене попередження із зазначенням посад, які є вакантними, та не потребують допуску до державної таємниці, а також проте, що позивач відмовився ознайомитися із вказаними попередженням та не дав згоди на переведення на іншу посаду, пославшись на хворобу. Також, зазначає, що у той же день, 23.05.2014, попередження відправлено замовним листом.

Вказані у довідці обставини підтверджуються наявними у справі копією попере-дження від 21.05.2014 №11-525/1вих14 (т. 2 а.с. 62-64, 96-98), частиною відповіді головного бухгалтера Т.Ковальської від 17.10.2017, в якій зазначається про періоди тимчасової непрацездатності позивача: 17.04.2014-30.04.2014, 05.05.2014-23.05.2014, 24.05.2014-13.06.2014, 16.06.2014-20.06.2014, 23.06.2014-04.07.2014 (т. 2 а.с. 65), копією фіскального чека від 23.05.2014 №7413 про надіслання позивачу рекомендованого листа (т. 2 а.с. 61, 99), тому не виглядають недостовірними.

Щодо перевірки наявності доказів отримання позивачем зазначеного попередження, на що вказав Вищий адміністративний суду України, то таких доказів суду не надано. Проте, відсутність такого доказу у справі не може бути розцінено судом як достатня підстава для висновку про порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки пропозиція позивачу переведення на інші посади і його відмова від такого переведення, а також обізна-ність позивача про негативні для нього наслідки, підтверджується іншими дослідженими судом доказами (листа Прокуратури м. Києва від 10.07.2014 №11-869/вих14, протокол №5 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету органів прокуратури м. Києва від 14.07.2014).

Щодо направлення подання про звільнення позивача до ГПУ 21.05.2014, тоді як попе-редження про звільнення разом із пропозицією вакантних посад скеровано на адресу пози-вача 23.05.2014, то вказана обставина не призвела до порушення прав позивача щодо прохо-дження ним публічної служби.

Як вбачається з копії подання від 21.05.2014 №11-521вих14, адресованого в.о. Гене-рального прокурора України (т. 1 а.с. 105-107), прокурор м. Києва просить вирішити питання про звільнення позивача з посади прокурора Шевченківського району м. Києва. У поданні, дійсно, відсутні відомості про відмову позивача від пропонованих вакансій. Однак, у подані зазначено, що з 17.04.2014 позивач хворіє.

Разом з цим, на момент надіслання позивачу 23.05.2014 попередження вищевказане подання не було відповідачем реалізовано.

Лише 10.07.2014 позивач ознайомлений з листом Прокуратури м. Києва від 10.07.2014 №11-869/вих14, після чого листом від 10.07.2014 №11-870вих14, копія якого надана до суду відповідачем і третьою особою (т. 2 а.с. 70, 100), прокурор м. Києва доповів Генеральному прокурору України про те, що позивач 07.07.2014 приступив до роботи, а також про те, що від запропонованих наявних у м. Києві вакантних посад, які не потребують доступу до державної таємниці, відмовився. Також, як встановлено судом, 14.07.2014 відбулося спільне засідання, на якому профком дав згоду на звільнення позивача.

Таким чином, відсутність у поданні відомостей про відмову позивача від переведення і надіслання позивачу попередження 23.05.2014 не спростовує настання необхідних і дос-татніх для звільнення позивача обставин на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення 14.07.2014, а тому дані обставини не можуть бути розцінені судом як підстава для висновку про незаконність звільнення позивача і протиправність оскаржуваного рішення.

Щодо посилань позивача на те, що зупинений до 15.08.2014 спеціальний дозвіл проку-ратурі Шевченківського району м. Києва на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, був поновлений 29.05.2014, тобто до звільнення позивача, то суд відхиляє дані посилання, оскільки як вірно зазначили у своїх запереченнях відповідач і третя особа, законодавство не передбачає поновлення громадянину доступу до державної таємниці у разі, поновлення дії спеціального дозволу державній установі. Доречними є заперечення відпові-дача і про те, що у ГПУ був відсутній обов`язок ініціювати перед органами Служби безпеки України оформлення позивачу такого допуску.

Таким чином, поновлення прокуратурі Шевченківського району м. Києва дії спеціаль-ного дозволу на момент звільнення позивача не свідчить про відсутність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40, ч. 2 ст. 40 КЗпП України підстав для його звільнення.

Щодо доводів позивача про незаконність скасування позивачу допуску до державної таємниці та не поновлення такого допуску Прокуратурою м. Києва, то суд відхиляє дані доводи, зважаючи на таке.

Вказані обставини були предметом розгляду у справі №826/15729/14 за позовом ОСОБА_4 до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, Прокуратури м. Києва про визнання протиправними та скасування розпорядження начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 №59Д/дск/д, рішення прокурора м. Києва від 21.05.2014 № 101-дск; визнання протиправною бездіяльності ГУ СБУ у м. Києві та Київській області та прокурора м. Києва щодо поновлення допуску позивача до державної таємниці; поновлення позивачу допуску до державної таємниці.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2014, залише-ною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 і Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016, відмовлено у задоволенні позову. При цьому встановлені у даній справі судами обставини і наведені мотиви спростовують доводи позивача про незаконність скасування йому допуску до державної таємниці та безпідставне не поновлення такого допуску Прокуратурою м. Києва.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України, а саме не відібрання від нього, як порушника службової дисципліни пояснень з приводу вчи-нення дисциплінарного проступку, не з`ясування обставин скоєння проступку, то враховуючи мотиви Вищого адміністративного суду України про те, що звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не відноситься до дисциплінарних стягнень, суд відхиляє вказані посилання позивача.

Посилання позивача на тиск суд відхиляє, оскільки вони не спростовують встановле-них судом обставин, які свідчать про правомірність звільнення позивача.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про незаконність звільнення позивача, останній суду не надав.

Отже, проаналізувавши усі суттєві аргументи сторін і надані ними докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Генеральна прокуратура України;

01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, .

Треті особи:

1) Прокуратура м. Києва;

03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9,

2) Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області;

01010, м. Київ, пров. Аскольдів, 3-А, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко