Справа № 826/15985/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Коротких А.Ю.

Чаку Є.В.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Українські фонди" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Українські фонди" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Українські фонди" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в якому просило суд визнати протиправним та нечинним рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23 липня 2013 року №1281 у частині пункту 1 глави 1, пункту 11 глави 3 розділу ІІ Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), затверджених вказаним рішенням, у частині такого формулювання пункту 1 глави 1 та пункту 11 глави 3 «здійснює діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення», і нормативно-правових актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

11 червня 2019 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи. Дане клопотання обґрунтовано тим, що представник повинен брати участь у судових засіданнях у м. Харкові, на підтвердження чого надано копії квитків на автобус та поїзд. Колегія суддів, порадившись, ухвалила відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки заявником жодним чином не підтверджено від`їзд до м. Харкова саме з метою участі в розгляді іншої справи, зокрема, не надано документ на підтвердження таких повноважень, ухвалу про призначення справи до розгляду, повістку про виклик в засідання тощо та не зазначено номер справи, аби суд міг самостійно встановити дані обставини. Між тим, участь сторін в судовому засіданні під час апеляційного провадження не є обов`язковою.

Також представником апелянта заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення касаційним судом по суті справи №826/16725/17. На думку скаржника результат розгляду справи №826/16725/17 має значення для розгляду справи №826/15985/18, оскільки колегія суддів у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Коротких А.Ю. висловилась про те, що строк оскарження нормативно-правових актів обмежується загальним шестимісячним строком, передбаченим КАС України. Колегія суддів вирішила відхилити дане клопотання, оскільки рішення у справі №826/16725/17 набрало законної сили, крім того, в даному випадку воно не має преюдиційного значення.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення з підстав, викладених у відзиві, наполягав на законності оскаржуваного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03 квітня 2018 року №120-ЦА-УП-КУА Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управлінням активами та адміністрування пенсійних фондів «Українські фонди» анульовано ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами АГ№580049.

Анулювання обґрунтоване посиланням на пункт 1 глави 1 розділу ІІ Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів), затверджених рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23 липня 2013 року №1281.

Так, відповідно до статей 3, 4, пункту 30 частини другої статті 7, пунктів 2-5, 13, 20, 33 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», статей 16, 18, 26, 27, 27-1, 27-2 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», статті 32 Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)», статті 39 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», статті 85 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 8, 9, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють провадження діяльності з управління активами інституційних інвесторів, визначають кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші спеціальні вимоги, необхідні для провадження зазначеного виду професійної діяльності на фондовому ринку розроблено Ліцензійні умови провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) (далі - Ліцензійні умови), затверджені рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23 липня 2013 року №1281, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 вересня 2013 року за №1576/24108, опубліковано в Офіційному віснику України 2013 р., №76, стор. 373.

Ліцензійні умови встановлюють порядок видачі ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), порядок зупинення дії та анулювання такої ліцензії, умови отримання ліцензії та провадження зазначеного виду професійної діяльності.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Ліцензійних умов, компанія з управління активами створюється у формі акціонерного товариства або товариства з обмеженою відповідальністю та здійснює діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення», і нормативно-правових актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання.

Згідно пункту 11 глави 3 розділу ІІ Ліцензійних умов, ліцензіат здійснює діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення» і нормативно-правовими актами Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання.

Вважаючи формулювання вказаних пунктів Ліцензійних умов в частині «здійснює діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення», і нормативно-правових актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання» таким, що не дає вичерпного переліку вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом та призводить до суб`єктивного тлумачення органами ліцензування вимог законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» (далі - Закон) державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Відповідно до статті 5 Закону державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Частина 25 цієї статті Закону передбачає, що Комісія розробляє і затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до її компетенції, обов`язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринку цінних паперів, їх об`єднаннями, контролює їх виконання.

Відповідно до пункту 13 статті 8 Закону Комісія має право, зокрема, розробляти і затверджувати з питань, що належать до її компетенції, обов`язкові для виконання нормативні акти.

Відповідно до статті 3 Закону Державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється, зокрема, у формі видачі ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю.

Згідно статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, професійна діяльність на ринку цінних паперів, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні".

Статтею 4 Закону визначено, що ліцензування професійної діяльності на ринку цінних паперів здійснює Комісія відповідно до законів України, що регулюють ринок цінних паперів, нормативно-правових актів, прийнятих згідно з цими законами.

До таких законів, зокрема, належить Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Так, ч.1 статті 27 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», зокрема, визначено, що ліцензійні умови провадження професійної діяльності на фондовому ринку за її окремими видами, у тому числі вимоги до розміру статутного і власного капіталу, порядку його визначення, ліквідності, кваліфікаційні вимоги до фахівців професійного учасника фондового ринку, необхідні умови договорів, які укладаються під час провадження професійної діяльності на фондовому ринку, вимоги до приміщення, технічного та програмного забезпечення, вимоги щодо джерел походження коштів, за рахунок яких формується статутний капітал професійного учасника фондового ринку, інші вимоги та показники, що обмежують ризики професійної діяльності на фондовому ринку, встановлюються цим Законом, іншими законами України, що регулюють провадження окремих видів професійної діяльності на фондовому ринку, та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Комісією відповідно до статей 3, 4, пункту 30 ч.2 статті 7, пунктів 2-5, 13, 20, 33 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», статей 16, 18, 26, 27, 27-1, 27-2 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», статті 32 Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)», статті 39 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», статті 85 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 8, 9, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють провадження діяльності з управління активами інституційних інвесторів, визначають кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші спеціальні вимоги, необхідні для провадження зазначеного виду професійної діяльності на фондовому ринку - розроблено Ліцензійні умови провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), затверджені Рішенням №1281 від 23 липня 2013 року (далі - Ліцензійні вимоги).

Ліцензійні вимоги розроблено з метою виконання вимог Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про цінні папери» від 04 липня 2012 року №5042-ІУ та «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-УІ та з метою приведення Ліцензійних умов провадження професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів) - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 травня 2006 року №341, у відповідність до зазначених законів, а також оптимізації та удосконалення окремих норм, що встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші спеціальні вимоги, необхідні для провадження зазначеного виду діяльності.

Як визначено статтею 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» вимоги ліцензійних умов до суб`єкта господарювання мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно статті 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» державна політика у сфері ліцензування ґрунтується на: принципі пріоритетності захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, навколишнього природного середовища, захисту обмежених ресурсів держави та забезпечення безпеки держави, що передбачає, зокрема: ліцензування виду господарської діяльності застосовується лише до такого виду, провадження якого становить загрозу порушення прав, законних інтересів громадян, життю чи здоров`ю людини, навколишньому природному середовищу та/або безпеці держави, і лише у разі недостатності інших засобів державного регулювання.

Відповідно до ч.2 статті 18 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» діяльність з управління активами інституційних інвесторів регулюється спеціальним законодавством. Таким законодавством є, насамперед, Закони України «Про інститути спільного інвестування» (далі - Закон про ICI), «Про недержавне пенсійне забезпечення» та окремі нормативно-правові акти Комісії.

Як визначено преамбулою Закону про ICI - цей Закон спрямований на забезпечення залучення та ефективного розміщення фінансових ресурсів інвесторів і визначає правові та організаційні основи створення, діяльності, припинення суб`єктів спільного інвестування, особливості управління активами зазначених суб`єктів, встановлює вимоги до складу, структури та зберігання таких активів, особливості емісії, обігу, обліку та викупу цінних паперів інститутів спільного інвестування, а також порядок розкриття інформації про їх діяльність.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про інститути спільного інвестування» визначено, що діяльність з управління активами інституту спільного інвестування провадиться компанією з управління активами на підставі ліцензії, що видається Комісією в порядку, встановленому законодавством, за поданням відповідної саморегулівної організації професійних учасників фондового ринку - об`єднання учасників фондового ринку, що провадять професійну діяльність на фондовому ринку з управління активами інституційних інвесторів.

Преамбулою Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади недержавного пенсійного забезпечення в Україні та регулює правовідносини, пов`язані з цим видом діяльності.

Згідно ч.1 статті 67 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» встановлено, що Держава гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових прав і законних інтересів учасників недержавного пенсійного забезпечення шляхом здійснення нагляду та контролю відповідними державними органами.

Діяльність з управління активами підлягає ліцензуванню, оскільки недобросовісне провадження цього виду діяльності може становити загрозу порушення прав та законних інтересів громадян та/або безпеці державі. Саме тому законодавець відніс даний вид діяльності до такої, що підлягає ліцензуванню.

Таким чином, компанія з управління активами, яка хоче провадити професійну діяльність на ринку цінних паперів - діяльність з управління активами має усвідомлювати, що даний вид діяльності є таким, що передбачає особливий контроль з боку держави і зобов`язана здійснювати таку діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення», і нормативно-правових актів Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання.

Саме тому у Ліцензійних умовах визначено, що Ліцензіат здійснює діяльність відповідно до вимог законодавства України з урахуванням особливостей, передбачених Законами України «Про інститути спільного інвестування», «Про недержавне пенсійне забезпечення» і нормативно-правовими актами Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Комісії з цього питання».

Враховуючи вищевикладене, а також оскільки, ліцензування професійної діяльності на ринку цінних паперів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених Законом, оскаржувані норми жодним чином не суперечать ч.10 статті 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Як визначено ч.27 статті 6 Закону, нормативно-правові акти Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Так, Ліцензійні вимоги є чинним нормативно-правовим актом, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України та внесено до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно п.1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731, державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб`єктами нормотворення здійснюється відповідно до указу Президента України від 03 жовтня 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та цього Положення.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Міністерством юстиції України було проведено правову експертизу оскаржуваних Ліцензійних умов та Рішення №1281 на відповідність їх Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та внесено 12 вересня 2013 року його до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів за №1576/24108.

Крім того, Міністерством юстиції України було проведено правову експертизу і рішення Комісії №713 від 26 вересня 2017 року, яким змінено п.11 гл. 3 р. II Ліцензійних умов, що є предметом оскарження, та підтверджено відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire.

Відповідно до ч. 26 статті 6 Закону проекти актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, що мають ознаки регуляторного акта, але на які не поширюється дія Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оприлюднюються з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань у порядку та спосіб, що передбачені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Слід зазначити, що Комісією на виконання вимог зазначеного Закону було розміщено проект регуляторного акта на офіційному сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, а повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта було опубліковано в офіційному друкованому виданні Комісії. Також зазначений проект акта було розміщено на урядовому веб-сайті «Громадське суспільство і влада».

Жодних зауважень та пропозицій від позивача до проекту оскаржуваного нормативно-правового акта до Комісії не надходило.

Крім того, правомірність оскаржуваного нормативно-правового акту була підтверджена Державною фіскальною службою України, Державною службою України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва (Державною регуляторною службою України), Антимонопольним комітетом України, Державною службою фінансового моніторингу України та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, шляхом погодження проекту Ліцензійних умов та рішень, якими вносились відповідні зміни до цього акту.

Отже, рішення Комісії 23 липня 2013 року N1281, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 вересня 2013 року за N1576/24108, є законним, таким, що повністю відповідає актам вищої юридичної сили.

Позиція позивача про незаконність оскаржуваного рішення НКЦПФР є безпідставною та хибною, не підтвердженою жодними доказами.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Українські фонди" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: А.Ю. Коротких

Є.В. Чаку