Справа № 2а/1270/9446/12
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року

Київ

справа №2а/1270/9446/12

адміністративне провадження №К/9901/1176/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача – Хохуляка В.В.,

суддів – Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012 (суддя – Свергун І.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 (головуючий суддя – Юрченко В.П., судді: Старосуд М.І., Чебанов О.О.) у справі № 2а/1270/9446/2012 за позовом Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби до Приватного акціонерного товариства «Аграрно-переробне підприємство «Редан» про накладення арешту на кошти, –

встановив:

У листопаді 2012 року Старобільська міжрайонна державна податкова інспекція Луганської області Державної податкової служби звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Аграрно-переробне підприємство «Редан» про накладення арешту на кошти, що знаходяться в банках та інших фінансових установах.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Старобільська міжрайонна державна податкова інспекція Луганської області Державної податкової служби оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 та прийняти у справі нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те що, заходи з погашення податкового боргу, які були здійснені Старобільською міжрайонною державною податковою інспекцією Луганської області Державної податкової служби, не призвели до його погашення, в межах кримінальної справи прийнято постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно підприємства, а тому з метою погашення податкового боргу та згідно з підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України позивач звернувся із даним позовом про накладення арешту на кошти.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Приватне акціонерне товариство Аграрно-переробне підприємство «Редан» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивач без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.03.2013 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі № 2а/1270/9446/2012.

На запит Вищого адміністративного суду України щодо витребування даної справи, Луганський окружний адміністративний суд листом від 18.10.2015 № 2а/1270/9446/2012/16972/2015 повідомив, що у зв’язку з захопленням приміщення Луганського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Поштова, 1, м. Луганськ, адміністративну справу № 2а/1270/9446/2012 за позовом Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби до Приватного акціонерного товариства «Аграрно-переробне підприємство «Редан» про накладення арешту на кошти втрачено. Луганським окружним адміністративним судом вирішується питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 відновлено втрачене провадження в адміністративній справі №2а/1270/9446/2012 за позовом Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби до Приватного акціонерного товариства «Аграрно-переробне підприємство «Редан» про накладення арешту в частині: адміністративного позову з додатками, апеляційної скарги Старобільської МДПІ Луганської області ДПС від 27.12.2012 № 6914/8/10, копії пояснень з додатками Старобільської МДПІ Луганської області ДПС від 25.02.2013 № 6914/8/10, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 03.12.2012, вступної та резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012, постанови Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2013 про відкриття апеляційного провадження, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2013 про закінчення підготовки та призначення справи до апеляційного розгляду, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали частково відновленого втраченого провадження в адміністративній справі № 2а/1270/9446/2012 за правилами підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» цього кодексу.

У зв’язку з постановленням Верховним Судом 22.01.2019 ухвали про відведення судді-доповідача Юрченко В.П. від розгляду матеріалів касаційної скарги Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у даній справі, за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду суддею-доповідачем у даній справі визначено суддю Хохуляка В.В.

Частково відновлені матеріали втраченого судового провадження в адміністративній справі № 2а/1270/9446/2012 надають Верховному Суду можливість здійснити перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, у відповідача за період з 01.03.2012 по 12.10.2012 виникла податкова заборгованість у загальній сумі 249755,52 грн., у тому числі: з податку на додану вартість у сумі 53969,82 грн., з податку на додану вартість (переробного підприємства) у сумі 193703,30 грн., зі збору за спеціальне використання води у сумі 2082,40 грн., що підтверджується довідками про заборгованість та зворотнім боком облікової карки платника.

03.10.2011 позивачем було сформовано податкову вимогу № 5, яку відповідач отримав 06.10.2011.

Податковим керуючим було здійснено опис майна відповідача, а саме: апарата з виробництва «Сулугуні» вартістю 128000 грн., апарата сироплавного вартістю 65000 грн., казеїну у кількості 1200 кг, вартістю 62004 грн., про що було складено акти опису майна від 12.10.2011 № 11 та від 29.05.2012 № 6. Вказане майно боржника було передано в податкову заставу, про що було внесено відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.10.2011 за № 11745365 та від 05.06.2012 за № 12577934.

Позивачем приймалися рішення про розстрочення грошових зобов'язань відповідача, а за клопотаннями боржника також було прийнято рішення про перенесення раніше визначених термінів сплати розстрочених грошових зобов'язань. Однак, вказані заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Також встановлено, що в податковій заставі знаходиться майно відповідача на загальну суму 255004 грн.

Пунктом 94.2 статті 94 Податкового арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Позивач не надав суду доказів наявності жодної з перелічених вище умов, за настання яких суд може прийняти рішення про арешт коштів відповідача. Таких обставин не встановлено й судами.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач просив накласти арешт на кошти, що регулюється статтею 94 Податкового кодексу, але за змістом позову, позивач посилався на статті 95 Податкового кодексу України, якою регулюється порядок та способи продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Тобто, статтями 94 і 95 Податкового кодексу України регулюються різні податкові правовідносини.

Пунктами 95.1-95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Вирішуючи даний спір судами враховано, що позивачем по даній справі не заявлялась вимога про стягнення з відповідача в рахунок погашення його податкового боргу коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, а також не ставилось питання про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Звертаючись до суду податковий орган просив виключно накласти арешт на кошти платника податків - відповідача.

Водночас судами встановлено, що відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов'язань зі сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів та частково здійснював їх відрахування, що підтверджується відповідними банківськими виписками.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду