Справа № 291/317/19
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/317/19
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Митюк О.В.

за участю секретаря Підгорної А..М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Драчука І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив: скасувати постанову від 10.12.2018 року №854- ДК/0440По//08/01/-18 про накладення адміністративного стягнення на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 170 гривень і закрити справу за відсутністю події і складу правопорушення. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем зроблений помилковий висновок про самовільне використання земельної ділянки, не прийнято до уваги, що розпорядженням розпорядженням голови Ружинської районної державної адміністрації від 24.09.2010 за № 423, та розпорядженням про внесення змін до попереднього розпорядження від 27.04.2011 року №251 надано дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10 га, в оренду, для ведення фермерського господарства на території Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, даними землями користувався на підставі договорів оренди, укладеними з Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області. Крім того сама постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена з грубими порушеннями норм адміністративного законодавства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм законодавства.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.11.2018 №854-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель" старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальником відділу контролю за використання та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель - Драчуком І.С. проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок усіх категорій і форм власності, родючості.

За результатами перевірки складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 10.12.2018 № 254-ДК/1234/АП/09/01/-18, та акт обстеження земельної ділянки від 10.12.2019 року №854-ДН/796/АО/10/01 - 18 якими встановлено що при перевірці використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області площею 10 га встановлено самовільне її зайняття та використання. У полі з південної сторони від с. Білилівка на вказаній земельній ділянці проведено поверхневий обробіток грунту шляхом внесення насіння сільськогосподарської культури. На момент перевірки право власності або право користування земельною ділянкою площею 10 га за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровано, рішення органів місцевого самоврядування, державної виконавчої влади чи будь яких інших державних органів про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування (оренду), відсутнє, що вказує на її самовільне зайняття, і чим порушено вимоги ст..ст. 125, 126 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Земельну ділянку використовує ОСОБА_1 .

Порушенням заподіяно матеріальну шкоду: шкода внаслідок самовільного зайняття на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2001 року.

10.12.2018 року старшим державним інспектором Драчуком І.С. винесено припис №154-ДН/0862Пр/03/01- 18, в якому приписано ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства, виявлені при використанні земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення та території Топорівської сілької ради Ружинського району Житомирської області за межами населених пунктів, площею 10 га, шляхом звільнення земельної ділянки. Про виконання припису повідомити до 10.01.2019 року.

10.12.2018 року старшим державним інспектором Драчуком І.С. складено протокол про адміністративне правопорушення №854-ДН/6459П/07/01 - 18, в якому зазначено, що ОСОБА_1 використовує на території Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області земельну ділянку площею 10 га без правовстановлюючих документів, а саме: договору оренди, що є порушенням статті 211 Земельного кодексу.

10.12.2018 року старшим державним інспектором Драчуком І.С. винесено постанову № 854-ДК/0440/ПО/08/01/-18 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За правилами п.2 ч.1 ст.4 вказаного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.19 цього ж Закону).

Порядок передачі земельних ділянки в оренду встановлений статтею 124 Земельного кодексу, відповідно до частини першої якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Отже, укладенню договору оренди земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, передує прийняття відповідним органом рішення про передачу в оренду такої земельної ділянки, тобто засвідчення певного волевиявлення органу, який здійснює розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених Земельним Кодексом України, як орендодавця.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Суб`єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Статтею 53-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням в ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як:

-з об`єктивної сторони це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки;

-відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування;

-відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки;

-такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України;

-з суб`єктивної сторони такі дії є винними.

Отже за змістом наведеної норми, використання землі державної та комунальної власності без укладеного договору оренди землі, але після прийняття рішення органу влади про надання землі в оренду хоча і свідчить про використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, однак не може розглядатися як самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно, такі дії не можна кваліфікувати за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи розпорядженням голови Ружинської районної державної адміністрації від 24.09.2010 року № 423 надано позивачу ОСОБА_1 , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 22 га для ведення фермерського господарства на території Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Розпорядженням голови Ружинської районної державної адміністрації від 27.04.2011 року № 251 внесено зміни у пункт 1 розпорядження голови РДА від 24.09.2010 року, а саме замінивши слова «орієнтовною площею 22,00 га» на слова «орієнтовною площею 10,00 га» (а.с.13-14).

На виконання даного розпорядження було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10 га в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка надається в оренду ОСОБА_1 вказано у графі «Власник(користувач)» - ОСОБА_1 (а.с.18).

Протоколом № 6 засідання районної професійної комісії з питань створення фермерських господарств від 09.09.2010 року позивачу надано дозвіл на створення фермерського господарства на землях запасу Білилівської сільської ради (а.с.15).

Рішенням Ружинської районної ради від 20 грудня 2018 року затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка надається в оренду ОСОБА_1 загальною площею 10,00 га, нормативно грошова оцінка - 282469 грн 73 коп.(а.с.17).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 26.02.2019 року, земельній ділянці площею 10 га, яка знаходиться на території Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області призначеної для ведення фермерського господарства присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 .

Маючи нормативно грошову оцінку земельної ділянки, позивач по домовленості із Білилівською сільською радою Ружинського району, фактично по договорах оренди починаючи з 2011 року, за всі роки користування земельною ділянкою перераховував орендну плату, що підтверджується відповідними договорами та квитанціями (а.с.123).

Відтак, на момент складення протоколу та винесення постанови відносно позивача, існувало відповідне рішення органу місцевого самоврядування про укладення договору оренди з позивачем.

З огляду на викладене, суд встановив фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючого документа, але за наявності вищевказаних доказів не може бути кваліфіковані як самовільне зайняття земельної ділянки, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Тому, дії позивача в даному випадку старшим державним інспектором кваліфіковано невірно, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1КУпАП, що в свою чергу є підставою для закриття справи.

Крім того старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком І.С. всупереч нормам ст. ст. 279, 280 КУпАП, винесено постанову про адміністративне правопорушення без розгляду справи про адміністративне правопорушення. Грубо порушено вимоги ст. 276 КУпАП, оскільки в постанові не зазначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 276 КУпАП - справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Також відсутнє повідомлення про розгляд справи у відповідності до ст. 277-2 КУпАП.

Зокрема, старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальником відділу контролю за використанням та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком І.С. були порушені вимоги ст.. 278, 279, 280, 283 КУпАП, а саме: відсутня підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення, немає відомостей про сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце розгляду справи, не з`ясовувалося жодних обставин справи, які підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення; постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, відсутні відомості щодо доказів на підставі яких було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не додано жодних фото чи відеоматеріалів.

Драчуком І.С. при складенні протоколу було порушено положення ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в яких закріплені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 був позбавлений права користуватися правовою допомогою.

Зазначені вимоги були проігноровані інспектором, що підтверджується датою складання протоколу «10.12.2018 року» та датою винесення постанови «10.12.2018 року». Два документи складені протягом одного дня з грубим порушеннм прав позивача, оскільки ст. 277 КУпАП зазначений 15-денний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів.

Крім того, відповідачем порушено Закон України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 р., а саме позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю): за письмовою заявою суб`єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; за рішенням суду; у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання. Закон надає право суб`єктам господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду для проведення заходів державного нагляду, якщо їм не пред`явлено відповідне погодження. Дія Закону не поширюється на відносини, що виникають при проведенні заходів нагляду (контролю) органом державного регулювання діяльності в сферах енергетики і комунальних послуг, органом, що здійснює державне регулювання ринку цінних паперів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Складений протокол про адміністративне правопорушення є неправомірним, оскільки відповідачем не дотримано вимог ст.ст.6, 10, 11 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 р. №963-ІУ, ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП, Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 р., п. 5 розділу 2 «Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення» № 6 від 19.01.2017 р. затвердженої Мінагрополітики і продовольства України, та №173/3004 від 07.02.2017 р. зареєстрованої в МЮУ. Не відповідають вимогам ст. ст. 6, 10, 11 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003р. № 963-ІУ складені 22.06.2018 р. акти обстеження земельних ділянок та акт перевірки вимог земельного законодавства за обєктом - земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями п.1, 2 «Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення» № 6 від 19.01.2017р. затвердженої Мінагрополітики і продовольства України, та №173/3004 від 07.02.2017р. зареєстрованої в МЮУ, передбачений порядок оформлення матеріалів у разі виявлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель порушень вимог земельного законодавства, їх обліку, розгляду, а також оскарження та контролю за провадженням у справах про адміністративні правопорушення. Вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастру) та її територіальних органів (далі - державні інспектори), яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які діють як державні інспектори сільського господарства відповідно до статті 244 КУпАП. Пунктом 1 розділу 2 Інструкції визначено, що у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. Ніяких інших документів чи актів перевірки даною Інструкцією не передбачено. В самих актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства і обстеження земельної ділянки від 10.12.2018 р. відсутні реквізити їх відповідності даній Інструкції чи будь-якому іншому нормативному документу, який затверджено у встановленому законом порядку. Пунктом 5 розділу 2 даної Інструкції зазначено, що в протоколі повинно бути зазначено відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (прізвище, ім'я та по батькові, день, місяць та рік народження, місце народження, сімейний стан, у тому числі кількість утриманців (у разі наявності інформації), фактичне місце проживання/реєстрації (поштова адреса), посада та місце роботи або навчання (повне найменування юридичної особи та її місцезнаходження); якщо особа не працює, про це робиться відмітка. В змісті складеного відповідачем протоколу вибірково зазначено окремі неперевірені відомості, що стосуються особи порушника, а тому він є недостовірним і неправомірним. Недотримання вимог ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП та положень п.5 розділу 2 даної Інструкції призвели до порушень закону при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та оформлення матеріалів адміністративного провадження. Так, в порушення п.5 розділу 3 даної Інструкції в оскаржуваній постанові неповно і необєктивно викладено обставини справи, що стосуються особи порушника, правомірності користування ОСОБА_1 зазначеною в постанові земельною ділянкою. Таке користування земельною ділянкою визначено як «самовільне використання». Тоді як в постанові його притягнуто до адмінвідповідальності за «самовільне зайняття земельної ділянки» згідно з ст.53-1 КУпАП. У постанові вказано, що заподіяно «матеріальні збитки». Однак в постанові не вказано ким саме спричинено збитки та якій особі його причинено. Сума збитків в оскаржуваній постанові не підтверджена ніякими їх розрахунками. Ця розбіжність в термінах є істотною з позиції норм ЦК України.

Тому, дії позивача в даному випадку старшим державним інспектором кваліфіковано невірно, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1КУпАП, що в свою чергу є підставою для закриття справи.

Щодо строку звернення позивача до суду за захистом свого права при оскарженні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду. Оскільки позивач копію оскаржуваної постанови отримав не в день її винесення то суд вважає, що для захисту його порушеного права на справедливий розгляд справи слід поновити строк звернення до суду.

Керуючись ст.ст.7,53-1, 243-245, 254, 256, 268, 280 КУпАП,ст.ст.122, 225-228, 243 КАС України, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст..ст.125, 126, 211 Земельного кодексу України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк, встановлений для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчука Івана Степановича від 10.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (Сто сімдесят) гривень, провадження по даній справі закрити.

Повне рішення по справі складено 21.06.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Митюк.