Справа № 480/1331/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2019 р. Справа №480/1331/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області про визнання відмови незаконною, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що є інвалідом І групи в результаті трудового каліцтва, має 100% втрату працездатності, пересувається в інвалідному візку. Перебуває на обліку в Конотопському відділенні ВДФСС України в Сумській області, отримує страхові виплати та соціальні послуги.
Згідно висновку ЛКК від 06.06.2018 потребує, зокрема, підгузки супер Зенні розмір №3 на 100 кг. в кількості 1 шт. на 5 год. Всупереч даному висновку в період з 28.06.2018 по 31.12.2018 відповідач забезпечував його підгузками та/або пелюшками у розрахунку 1 штука на 8 годин, посилаючись на те, що діагноз «Поліурія» лікувально-профілактичний заклад та голова ЛКК не підтвердили. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки потреба у підгузках саме в кількості 1 шт. на 5 год. підтверджується висновком ЛКК від 29.12.2017, індивідуальною програмою реабілітації, виданою 14.03.2018.
22.12.2018 звернувся до відповідача із заявою про відшкодування вартості лікарських засобів за період перебування у санаторії з 28.06.2018 по 12.08.2018, відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи її тим, що за вказаний період був фінансований в сумі 1917,76 грн. Не згоден з такою відповіддю, оскільки зазначених коштів було недостатньо і частину ліків придбавав за власний рахунок, зокрема, придбав антибіотики на суму 150 грн. Зазначені кошти просить стягнути з відповідача.
Крім того 27.08.2018 йому була передана крісло колісне-каталка модель GK863LABj46, підприємство-виробник ТзОВ «Ортотехно». Зазначене крісло-каталка призначене для осіб з іншими, ніж у нього, захворюваннями та для пересування з допомогою супроводжуючої особи, на ньому відсутні тормози для самостійного пересування. У лютому 2019 року звернувся до відповідача з питання заміни технічного засобу на той, що вказаний у висновку ЛКК від 19.06.2018 №980 крісло-каталку базове та багатофункціональне крісло-коляску (Реклайнер). Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до індивідуальної програми реабілітації йому визначена потреба в засобах пересування кріслі-каталці та багатофункціональному кріслі колісному.
Також відповідач безпідставно відмовив йому у відшкодуванні витрат на додаткове харчування за період перебування в санаторії з 28.06.2018 по 11.08.2018, оскільки у вказаний період позивач додаткового харчування не отримував.
У відзиві на позов відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.7 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопртезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 30.11.2010 №35 (далі Положення №35) потерпілі, а саме: інваліди 1 групи з захворюваннями хребта та спинного мозку, забезпечуються підгузками та/або пелюшками за вибором потерпілого чи законного представника потерпілого у розрахунку 1 штука на 8 годин (у разі поліурії за висновком ЛКК одна штука на 5 годин).
Забезпечення позивача гігієнічними засобами з розрахунку 1 шт. на 5 годин та з розрахунку 1 шт. на 8 годин здійснювалось протягом 01.01.2017-31.12.2018 в залежності від наявності чи відсутності у висновку ЛКК позивача діагнозу поліурія. 30.05.2018 Конотопською МСЕК проведено корекцію ІПР інваліда та внесено запис про потребу у підгузках, кількість яких визначає ЛКК. До відділення надійшло два висновки ЛКК від 01.06.2018, у якому зазначена потреба у підгузках одна штука на вісім годин та від 06.06.2018, яким відмінено перший та визначена потреба у підгузках з розрахунку 1 штука на 5 годин. При цьому в розділі «основний діагноз» відсутній запис про поліурію.
Відповідач неодноразово ознайомлював ЛКК лікувального закладу з вимогами постанови №35, однак незважаючи на норми забезпечення гігієнічними засобами, ЛКК КЗ «Конотопська міська лікарня» видає висновок, за яким потерпілий забезпечується за рахунок коштів Фонду кількістю підгузків, яка суперечить діючим нормам.
Відділенням було прийнято рішення про відшкодування витрат на гігієнічні вироби з розрахунку 1 штука на 8 годин за період з 01.06.2018 по 31.12.2018.
В період з 28.06.2018 по 11.08.2018 потерпілий перебував на санаторно-курортному лікуванні. Вартість лікарських засобів та виробів медичного призначення, які не надавались санаторієм, за 5 днів до відбуття до санаторію була відшкодована відповідачем.
30.05.2018 була проведена корекція ІПР позивача та визначена потреба в засобах пересування: крісло-каталка і багатофункціональне крісло колісне. Строк дії ІПР до березня 2020 року. 14.08.2018 позивач звернувся до відділення із заявами на забезпечення кріслом-каталкою конкретної моделі - GK863LABj46 та багатофункціональним кріслом колісним базовим «Реклайнер». Код згідно ISO 999 на технічні засоби реабілітації 122103, що включає крісла колісні (коляски) з ручним керуванням, що приводяться в рух супроводжуючою особою. Обидва технічні засоби 27.08.2018 були передані в користування позивачу. Усі обов`язкові функції і обов`язкове оснащення в наданому потерпілому кріслі-каталці відповідають нормам, визначеним наказом Міністерства соціальної політики «Про організацію забезпечення окремих категорій населення технічними засобами та іншими засобами реабілітації» від 29.01.2016 № 59 та Порядку №602 від 11.04.2017. Крісло колісне ДККС-1 яким позивач просить замінити крісло-каталку відноситься до класу дорожні крісла колісні базові та потреба в ньому не визначена ІПР. Враховуючи сумісність технічних засобів реабілітації, їх функцій і технічних характеристик відповідно до наказу №602 потреба в дорожньому кріслі неможлива при забезпеченні потерпілого матрацом протипролежневим та підйомником згідно з діагнозом потерпілого.
Повернення технічного засобу реабілітації можлива лише у визначених пунктами 3.7 та 3.8 Положення №23 випадках.
Позивачем до позовної заяви додані копії ІПР, в якій копія сторінки ІПР зі строком дії з 14.03.2018 по березень 2020 року зроблена двічі та підкладена до обох ІПР, де вказана потреба в кімнатній та дорожній колясці, закінчила свою дію 14.03.2018.
Згідно довідки санаторно-курортного закладу від 14.08.2018 потерпілий в період перебування в санаторії додаткового харчування не отримував. Вартість додаткового харчування була перерахована в вересні 2018 року позивачу за період з 28.06.2018 по 31.08.2018 в повному обсязі.
Антибіотики, вартість яких просить відшкодувати позивач, відсутні у переліку лікарських засобів, виданому ЛКК та відсутні в наданому позивачем призначенні лікаря-уролога. Компенсується вартість конкретного лікарського засобу, натомість у фіскальному чеку, наданому позивачем, відсутня назва препарату, форма випуску та кількість відпущеного засобу.
Також зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Просить відмовити в задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що поліурія є захворюванням, яке носить стійкий характер, не виліковується. Спеціальний засіб наданий в порушення технічних умов, позивач не в змозі ним користуватись, бо він призначений для супроводжуючої особи. Перебуваючи в санаторії, додаткового харчування не отримував. В силу стану здоров`я був змушений звернутись за консультацією до лікаря-уролога та придбати ліки за власні кошти.
Ухвалою суду від 20.05.2019 витребувано у відповідача докази копії постанов прийнятих за наслідками розгляду заяв про виплату коштів на придбання підгузків, додаткове харчування та заміни крісла-каталки на крісло колісне. На виконання ухвали суду відповідач додатково пояснив, що забезпечення гігієнічними засобами здійснювалось згідно діючого законодавства в повному обсязі. До відділення не надавались висновки МСЕК і ЛКК з додатковою потребою та уточненим діагнозом, тому постанови про відмову у фінансуванні не виносились. З заявою про заміну засобу пересування позивач не звертався. На скаргу була надана відповідь із роз`ясненнями, коли технічний засіб повертається. Постанова про повернення крісла-каталки не приймалась. Із заявою про забезпечення дорожнім кріслом колісним позивач не звертався.
Із заявою про відшкодування витрат на придбання антибіотиків позивач до відповідача не звертався. Без заяви рішення про фінансування або відмову у фінансуванні не приймається.
Ухвалою суду від 21.06.2019 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення без розгляду частини вимог у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 3, ч. 4 ст.43, ч. 1 ст.46 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загаьнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Відповідно до п. 4 п. 7 ст. 36 Розділу V Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати складаються з страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Частиною 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.
Згідно ч. 5, 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом протягом строку, на який визначено потребу в них. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 44м Закону фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Відповідно до п. 1.3 розділу І Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами,зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками,затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.2010 року № 35 (Полодення №35) облік потерпілих, які мають право на безоплатне забезпечення виробами та послугами, ведуть робочі органи виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації їх особових справ. Для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) подає до робочих органів виконавчої дирекції Фонду:
-заяву про необхідність забезпечення відповідним виробом, послугами копію паспорта або свідоцтва про народження (для осіб віком до 16 років);
-висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК);
-висновок лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК);
-індивідуальну програму реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності).
Як вбачається з п. 2.2 розділу II вищевказаної постанови, у разі самостійного придбання виробів та послуг фінансування здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду шляхом відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих на підставі рахунків та інших документів, що підтверджують їх витрати, за умови перебування потерпілого на обліку для забезпечення виробами та послугами. Якщо вироби та послуги придбано у суб`єкта господарювання, з яким укладено договір, відшкодування здійснюється у розмірі, що не перевищує ціну, зазначену в специфікації до укладеного договору. Якщо вироби та послуги було придбано у суб`єкта господарювання, з яким не укладено договір, відшкодування здійснюється у розмірі, не вищому за ціну суб`єктів господарювання, з якими укладено договори. Рішення про відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих приймається робочим органом виконавчої дирекції Фонду протягом не більше ніж десяти робочих днів з дня отримання документів, що підтверджують їх витрати.
Відповідно до п. п. 3.1, 3.7 розділу ІІІ Постанови Фонду № 35, підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого. За висновком МСЕК (на підставі висновку ЛКК) інваліди І та II груп внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання забезпечуються: гігієнічними виробами - підгузниками та /або пелюшками за вибором потерпілого чи законного представника потерпілого у розрахунку одна штука на вісім годин (у разі поліурії за висновком ЛКК - одна штука на п`ять годин).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як потерпілий від нещасного випадку на виробництві з 20.07.1989. Йому встановлена стійка втрата працездатності 100% та 1 група інвалідності безстроково.
Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда (ІПР) від 16.03.2016 потерпілому з 07.07.2017 визначена потреба у підгузках в кількості 5 штук на добу (т. 2 а.с. 2-7). Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда від 14.03.2018 потерпілому встановлено супутнє захворювання поліурія, визначено потребу у підгузках 5 штук на добу (т. 2 а.с. 18).
Згідно протоколу ЛКК від 30.12.2016 (термін дії з 01.01.2017 по 30.06.2017) ОСОБА_3 . визначена потреба у підгузках в кількості 90 штук на місяць (т. 1 а.с. 80), тобто з розрахунку 1 штука на 8 годин. Видатковими накладними підтверджується придбання для позивача вказаної у протоколі ЛКК кількості підгузків у період з січня по червень 2017 року (а.с. 86).
Згідно протоколу ЛКК від 21.06.2017 в період з липня по грудень 2017 року потерпілому визначена потреба у підгузках 90 штук на місяць (т. 1 а.с. 88). За його заявою (т. 1 а.с. 87) потерпілому придбано 22.06.2017 підгузки в кількості 90 штук на липень 2017 року (т. 1 а.с. 89).
17.07.2017 до протоколу рішення ЛКК від 21.06.2017 внесено зміни та визначено потребу у підгузках в кількості 150 штук на місяць (т. 1 а.с. 91), тобто 1 штука на 5 годин. Видатковими накладними підтверджується придбання підгузків у вказаній в довідці ЛКК кількості у серпні грудні 2017 року (1 штука на 5 годин) (а.с.91-96 т. 1).
Протоколом рішення ЛКК від 29.12.2017 визначено на січень-червень 2018 року потребу позивача у підгузках в кількості 3 штуки на добу (одна штука на 8 годин) (т. 1 а.с. 98). 05.01.2018 до протоколу рішення внесено зміни та визначена потреба у 5 підгузках на добу (1 штука на 5 годин) (т. 1 а.с. 100). 11.01.2018 до протоколу рішення ЛКК від 29.12.2017 внесено зміни додано діагноз поліурія (т. 1 а.с. 102). За січень-травень 2018 року забезпечено ОСОБА_4 підгузками з розрахунку 1 штука на 5 годин (т. 1 а.с. 103-108).
06.06.2018 висновком ЛКК визначено потребу потерпілому в підгузках в розрахунку 1 шт. на 5 годин, у висновку діагноз «поліурія» відсутній (т. 1 а.с. 112).
Відповідач у червні 2018 року звертався до голови ЛКК та головного лікаря КЗ «Конотопська міська лікарня» з повідомленнями про невідповідність визначеної кількості підгузків та діагнозом, за яким потреба у підгузках визначається. На запит йому було повідомлено, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує пізгузників з розрахунку 1 штука на 5 годин (т. 1 а.с. 113-119).
Протягом червня-грудня 2018 року ОСОБА_2 був забезпечений підгузниками з розрахунку 1 штука на 8 годин (т. 1 а.с. 120-126).
30.10.2018 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив видати йому недоотримані підгузки за період з червня 2018 року або відшкодувати їх вартість (т. 1 а.с. 27). 07.11.2018 відповідач надав відповідь, у якій вказав, що у зв`язку з відсутністю у висновку ЛКК діагнозу «Поліурія» та не підтвердженням вказаного діагнозу лікувальним закладом підстави для видачі підгузків у кількості 5 штук на добу відсутні (т. 1 а.с. 28).
Наведеними вище нормами встановлено, що підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого. Для взяття на облік по забезпеченню підгузками є перелік документів. Відшкодування витрат у разі самостійного придбання здійснюється на підставі рахунків та інших документів, що підтверджують їх витрати. При цьому положенням №35 передбачено забезпечення підгузками в кількості 1 штука на 5 годин лише у разі наявності поліурії.
В період з січня по липень 2017 року такий діагноз не був встановлений позивачу ні в індивідуальній програмі реабілітації, ні у висновках ЛКК. Згідно наданої копії ІПР потреба у підгузках в кількості 5 штук на добу була визначена лише 07 липня 2017 року . Потерпілий був забезпечений підгузками у кількості, вказаній у висновку ЛКК, тому в цей період права його на забезпечення підгузками не були порушені.
З серпня 2017 по травень 2018 року потерпілий був забезпечений підгузками в кількості 5 штук на добу. Твердження позивача про те, що його забезпечували підгузками в кількості 3 штуки на добу не підтверджується наявними у справі матеріалами. Сум вважає безпідставними доводи позивача про порушення його прав у вказаний період.
З червня по грудень 2018 року позивач був забезпечений підгузками з розрахунку 1 штука на 8 годин. При цьому у ІПР від 14.03.2018 йому був встановлений діагноз «поліурія» та визначена потреба в підгузках в кількості 5 штук на добу. Аналогічна потреба вказана і у висновку ЛКК від 06.06.2018, який був дійсний в період з червня по грудень 2018 року.
Пунктом 3.7 Положення 35 передбачено забезпечення підгузниками та/або пелюшками за висновком МСЕК (на підставі висновку ЛКК) у розрахунку одна штука на вісім годин, а у разі поліурії за висновком ЛКК - одна штука на п`ять годин). У вказаному періоді потерпілому медико-саніторною експертною комісією був встановлений діагноз «поліурія», що підтверджується ІПР від 14.03.2018, яка є чинною до березня 2020 року. Висновком ЛКК підтверджена необхідність підгузників в кількості 5 штук на добу. За таких обставин, відповідач безпідставно здійснював забезпечення позивача підгузниками в меншому обсязі. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що відсутність у висновку ЛКК діагнозу «поліурія» є підставою для забезпечення підгузниками в меншому розмірі, ніж це передбачено у висновку. Під час вирішення питання про забезпечення гігієнічними засобами потерпілого відповідач повинен був враховувати не лише висновок ЛКК, а і висновок МСЕК, у якому такий діагноз зазначений.
За таких обставин, суд визнає, що відповідач безпідставно в період з 01.06.2018 по 31.12.2018 забезпечував позивача підгузниками в обсязі, меншому від потреби.
Стосовно вимоги про визнання протиправною відмови у відшкодуванні відповідачем вартості підгузників та стягнення вартості в судовому порядку суд зазначає таке. Позивач вимогу про стягнення коштів обґрунтовує тим, що змушений був придбавати за власні кошти додатково по два підгузки на добу.
Відповідно до п. 2.2 Порядку №35 у разі самостійного придбання виробів та послуг фінансування здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду шляхом відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих на підставі рахунків та інших документів, що підтверджують їх витрати, за умови перебування потерпілого на
обліку для забезпечення виробами та послугами.
Якщо вироби та послуги придбано у суб`єкта господарювання, з яким укладено договір, відшкодування здійснюється у розмірі, що не перевищує ціну, зазначену в специфікації до укладеного договору. Якщо вироби та послуги було придбано у суб`єкта
господарювання, з яким не укладено договір, відшкодування здійснюється у розмірі, не вищому за ціну суб`єктів господарювання, з якими укладено договори.
Рішення про відшкодування витрат потерпілим, законним представникам потерпілих приймається робочим органом виконавчої дирекції Фонду протягом не більше ніж десяти робочих днів з дня отримання документів, що підтверджують їх витрати.

З наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для відшкодування витрат потерпілого у зв`язку із самостійним придбанням засобів гігієни, є звернення до відділення фонду та надання відділенню документів, які підтверджують понесені витрати. За твердженням відповідача позивач не звертався до фонду із такими документами, тому рішення про відшкодування витрат потерпілому або відмову у такому відшкодуванні не приймалось. Вказане не спростовується і позивачем. В матеріалах справи відсутні докази, що такі витрати позивачем були понесені, тобто про фактичну кількість та вартість придбаних в період з червня по грудень 2018 року підгузків.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Враховуючи відсутність звернення позивача до відділення фонду з питання відшкодування додаткових витрат на підгузники, понесених у червні-грудні 2018 року із наданням підтверджуючих документів понесених витрат, недоведеність самого факту понесення таких витрат, у відповідача не було підстав для задоволення заяв позивача та відшкодування вартості підгузків. З цієї ж причини суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення вартості підгузників з розрахунку 2 штуки на добу за період з червня по грудень 2018 року.

Вимоги про стягнення коштів за підгузники за період з січня 2017 року по травень 2018 року задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено порушень при забезпеченні позивача підгузниками у вказаному періоді.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на додаткове харчування та на придбання антибіотиків суд зазначає таке. Судом встановлено, що в період з 28.06.2018 по 11.08.2018 позивач перебував на санаторно-курортному лікуванні в санаторії «Оризонт» в цей період додаткового харчування у санаторному закладі не отримував ( т.1, а.с.156). Вказане відповідачем не оспорюється. На підставі ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Контопопським відділенням УВД ФСС України в Сумській області винесено постанову від 19.09.2018 №1802/341/341/488 про відшкодування ОСОБА_5 витрат на додаткове харчування в сумі 1412,35 грн. (т. 1 а.с. 157). Перелік та кількість продуктів, вказаних у додатку до постанови - розрахунку витрат на додаткове харчування за 3 дні червня, липень та серпень 2018 року (т.1, а.с. 157-158) відповідає потребі позивача у додатковому харчуванні, визначеної висновком ЛКК від 19.06.2018 №976 (т.1, а.с. 149) Вказані кошти 20.09.2018 перераховані позивачу (т. 1 а.с. 160).

04.02.2019 позивач звернувся до із заявою, в якій просив відшкодувати витрати на додаткове харчування та на придбання ліків за період перебування його у санаторно-курортному закладі (т.1, а.с. 32-33).

Листом від 18.09.2019 відповідач повідомив про відсутність таких підстав, оскільки такі витрати були відшкодовані (т. 1 а.с 232-233).

Матеріалами справи підтверджено, що за період перебування в санаторно-курортному закладі відповідач відшкодував позивачу витрати на додаткове харчування в повному обсязі, тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача коштів на придбання антибіотиків, позивач зазначає, що в період перебування в санаторії придбавав ліки за власні кошти. На підтвердження надав копію консультативного висновку лікаря-уролога та касового чеку (т. 1 а.с. 36,38).

Відповідно Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 N 18 фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим медичної допомоги у стаціонарах закладів охорони здоров`я (у тому числі спеціалізованих), реабілітаційних послуг у закладах охорони здоров`я (у тому числі спеціалізованих), санаторно-курортних, реабілітаційних закладах (відділеннях) та надання медичної допомоги в амбулаторних умовах під час тимчасової непрацездатності до встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках або одужання (пункт 2 Положення).

Відповідно до п. 4 Положення у разі самостійної оплати лікування, медичної реабілітації їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими

органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за умови перебування потерпілого на обліку на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків, оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.

Відповідно до п. 7 Положення у разі самостійного придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах (постачальників, виробників), з якими укладено договори, за умови перебування потерпілого на обліку та на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати.

З наданої позивачем копії консультації уролога не вбачається що йому були призначені будь-які лікарські препарати, окрім фурациліна, який не є антибіотиком. Наданий позивачем фіскальний чек №0008 від 30.07.2018 підтверджує придбання антибіотика на суму 150 грн. Однак матеріали справи не містять доказів, який саме медичний препарат був придбаний, чи був він придбаний за призначенням лікаря. Також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач звертався до відповідача із таким чеком та заявою про відшкодування понесених витрат на лікування. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення цієї частини вимог.

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 14.03.2018 та проведеною 30.05.2018 корекцією визначено потребу ОСОБА_5 у кріслі-каталці та багатофункціональному кріслі колісному (т. 2 а.с. 14-19).

Згідно висновку ЛКК від 19.06.2018 №980 потерпілому визначена потреба у кріслі-каталці базовому, багатофункціональному кріслі колісному та підйомнику мобільному ПГР-150РМ (т.1, а.с. 22).

14.08.2018 ОСОБА_6 подано до Конотопського відділення УВД ФСС у Сумській області заяви про забезпечення його кріслом-каталкою GK863LABJ46 та багатофункціональним кріслом колісним «реклайнер» (т. 1 а.с. 142,143).

27.08.2018 складено акт приймання-передачі крісла колісного каталки модель GK863LABJ46 (а.с. 24).

04.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій, зокрема, просив замінити крісло-каталку у зв`язку з тим, що воно призначене для пересування за допомогою супроводжуючої особи, що йому не потрібно. Зазначив, що потребує крісло-каталку базове 122103 (а.с. 32-33). На заяву була надана відповідь, що потреба у кріслі-каталці визначена у індивідуальній програмі реабілітації разом з підйомником і протипролежневим матрацем. При цьому була врахована сумісність технічних засобів реабілітації. Крісла-каталки базові призначені для керування за допомогою супроводжуючої особи. Видане позивачу крісло містить усі необхідні функції та обов`язкове оснащення.

Позивач вважає таку відмову протиправною та просить зобов`язати відповідача замінити крісло-каталку на крісло колісне ДККС-1-02-40.

Відповідно до пунктів 1,2 розділу ІІ Порядку призначення технічних засобів реабілітації відповідно до функціональних можливостей особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, постраждалого внаслідок антитерористичної операції, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 11.04.2017 № 602 призначення крісел колісних проводиться лікарем або реабілітологом за результатами оцінювання функціональних можливостей користувача шляхом анкетування за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. При оцінюванні функціональних можливостей користувачів для призначення крісел колісних враховується первинне та вторинне забезпечення згідно з додатком 2 до цього Порядку. У разі наявності в користувача одного крісла колісного або вибору ним двох крісел колісних призначення проводиться за результатами аналізу сумісності функцій і технічних характеристик таких засобів згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 розділу ІІ Порядку крісло-каталка засіб для переміщення користувача за допомогою супроводжуючої особи. Характеризується обмеженими можливостями у позиціонуванні користувача (відсутність можливості регулювання системи опори тіла), обладнаний ручками та може бути обладнаний гальмівною системою для її використання супроводжуючою особою. За наявності у користувача одного крісла колісного або при виборі ним двох крісел колісних крісла-каталки призначаються разом із багатофункціональними кріслами колісними чи кріслами колісними з електроприводом базовими. Обов`язковою його функцією є керування за допомогою супроводжуючої особи.

Крісло каталка GK863LABJ46, яким позивач забезпечений, відноситься до класу крісел-каталок. Саме таким кріслом згідно ІПР від 14.03.2018 та висновку ЛКК повинен бути забезпечений позивач з урахуванням сумісності з іншими засобами реабілітації матрацом пртипролежневим та підйомником пересувним та багатофункціональним кріслом колісним, які видані позивачу, що підтверджується таблицею сумісності крісел колісних при їх призначенні - додатком 3 до Порядку №602 (т.1, а.с. 141). Натомість крісло колісне ДККС-1-02-40 є кріслом колісним з дворучним керуванням важільним приводом на передні колеса та відноситься до категорії крісло колісне базове, потреба у якому в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, чинній на час забезпечення позивача кріслом колісним, не зазначена. Суд не вбачає порушення прав позивача при забезпеченні його кріслом-каталкою GK863LABJ46, оскільки саме такий технічний засіб реабілітації призначений йому за висновком закладу охорони здоров`я. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволенні вимог про визнання протиправною відмови відповідача у заміні крісла, зобов`язання замінити крісло-каталку на крісло колісне ДККС-1-02-40 до 100 кг. ваги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, відповідач безпідставно в період з 01.06.2018 по 31.12.2018 забезпечував позивача підгузниками з розрахунку 1 штука на 8 годин, тобто в обсязі, меншому від потреби. На підставі ч. 2 ст. 9 КАС України з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача, які полягали у незабезпеченні ОСОБА_4 підгузниками в період з 01.06.2018 по 31.12.2018 в розрахунку 1 штука на 5 годин. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1800 грн., які складаються з двох консультацій 300 грн, складання заяви про відшкодування шкоди від 04.02.2019 200 грн., ознайомлення із законодавством та діючою судовою практикою 300 грн., складання позовної заяви 1000 грн. Вартість понесених витрат підтверджується договором про надання правничої допомоги та довідкою-розрахунком, яким визначено вартість послуг та вказано про їх оплату (т. 1 а.с. 48-50).

Відповідно до ч.ч. 5,6,7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи, відокремленим підрозділом якої є відповідач (т. 1 а.с. 72-78) - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області на користь позивача судові витрати в розмірі 300 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Конотопського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області про визнання відмови незаконною, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Конотопського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, які полягали у незабезпеченні ОСОБА_1 підгузниками в період з 01.06.2018 по 31.12.2018 в розрахунку 1 штука на 5 годин.

В частині вимог про визнання протиправною відмови Конотопського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області у призначенні, наданні, одержанні виплат на загальнообов`язкове державне страхування стосовно підгузків, на додаткове харчування, заміни крісла; стягнення коштів в рахунок доплати за придбання підгузків за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 27010 грн., витрат на додаткове харчування за період з 28.06.2018 по 31.08.2018, 150 грн. на придбання антибіотиків; зобов`язання замінити крісло-каталку на крісло колісне ДККС-1-02-40 до 100 кг. ваги відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (вул. Троїцька, 5, м. Суми, Сумська область, 40022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 300 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко