Справа № 641/2435/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р. Справа № 641/2435/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.05.2019 (суддя Боговський Д.Є., м. Харків) по справі №641/2435/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рєпіна Даніїла Ігоровича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1011421 від 24.03.2019 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 24.03.2019 відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим порушено п. 12.4 ПДР України. Позивач із постановою інспектора поліції не згоден, оскільки вона винесена без урахування його пояснень, у тому місці і у той час, який зазначено у постанові, він не перебував, при розгляді справи йому не надали скористатися своїми правами на отримання правничої допомоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова позовні вимоги було задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову серії ЕАВ № 1011421 від 24.03.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 24.03.2019 інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Рєпіним Д.І. було складено постанову серії ЕАВ № 1011421 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, в якій зазначено, що 24.03.2019 о 16-10 годині по вул. Жовтневій,70, в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тойота Ленд Крузер», д.н. НОМЕР_1 , у населеному пункті зі швидкістю 77 км/год, що зафіксовано приладом Трукам тс 000709, чим порушив п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах - дозволена швидкість не більше 50 км/год), скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, у зв`язку із чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

ОСОБА_1 із даною постановою не погодився та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при складанні оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписи п. 12.4 ПДР України передбачають, що у населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Колегією суддів встановлено, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 №ТС 000709, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

В той же час, суд не приймає до уваги твердження позивача в частині того, що прилад Trucam TC не сертифікований, не повірений, а тому не може використовуватися працівниками поліції для встановлення швидкості руху автомобілів, оскільки лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС 000709 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012 та було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13550 від 14.12.2018 р. та чинного до 14.12.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Trucam LTI 20/20, серійний номер ТС 000709, є придатним до застосування.

Можливість використання вказаного приладу також підтверджується експертним висновком державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕS18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості) відповідачем надано фото та відео матеріали з засобу TruCAM ТС 000709 , на якому зафіксований нібито автомобіль позивача.

Згідно з Розділом 4 Інструкції до засобу TruCAM LTI 20/20 оптимальна відстань до цілі складає 70 метрів, а зазначена відстань може бути збільшеною при хороших погодних умовах та фокусі.

В той же час, з інформації, що міститься на фото та відеоматеріалах вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована на відстані 344,4 метрів, у зв`язку з чим, державний номерний знак на цьому фото відображено не чітко (розмито) та не дає змоги достовірно встановити цифрові та буквенні символи, що на ньому зазначені.

Надані фото та відео матеріали з засобу TruCAM ТС 000709 є єдиними доказами на підтвердження перевищення позивачем обмеження швидкості руху у населеному пункті.

Таким чином, належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при складанні оскаржуваної постанови.

Щодо доводів позивача з приводу того, що у відношенні нього не складався протокол, а одразу винесена постанова, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абз.4 ст.258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що складання протоколу у випадках вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, законодавством не передбачено, а відповідач по справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.05.2019 по справі № 641/2435/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов