Справа № 260/533/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2019 рокум. Ужгород№ 260/533/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: адвокат Сідун Владислав Мирославович,

відповідач: Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Секерня Оксана Володимирівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Миру, 151ж) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 14 червня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 19 червня 2019 року.

17 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 08.10.2018 № 131 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, про що позивача повідомлено листом від 16.11.2018 за № 8722/05; 2) зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: стажиста-слідчого прокуратури Мукачівського району, на якій, як прокурор, пропрацював з 13.01.1997 по 31.07.1997 (6 місяців та 18 днів); помічника прокурора-стажиста Воловецького району, на якій, як прокурор, пропрацював з 01.08.1997 по 07.12.1997 (4 місяці та 11 днів); старшого помічника прокурора Воловецького району з 08.12.1997 по 18.10.1998 (10 місяців та 10 днів); помічника прокурора м. Мукачево, старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м. Мукачево з 19.02.2001 по 10.06.2012 (разом 11 років 3 місяці та 22 дні); 3) зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до Відповідача, починаючи з 28.09.2018.

19 квітня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 02 травня 2019 року, недоліки позовної заяви позивачем усунуто.

08 травня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач 28 вересня 2018 року звернувся до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», однак відповідач листом № 8722/05, повідомлено про відмову у призначені вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на прокурорських посадах, про що складено протокол № 131 від 08 жовтня 2018 року. Відмова обґрунтована тим, що його трудовий стаж становить на 28 вересня 2018 року 27 років 11 місяців 21 день, з них спеціальний стаж на посаді прокурора - 8 років 7 місяців, що не є достатнім для призначення пенсії за вислугою років прокурорам у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

12 червня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив, в якому посилається на те, що позивач помилково просить зарахувати стаж його роботи на посадах стажиста та помічника прокурора до стажу на прокурорських посадах, оскільки зазначені посади не передбачені статтею 15 Закону України "Про прокуратуру". З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті позивач та його уповноважений представник позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін по справі, встановивши обставини справи, які були перевірені в судовому засіданні належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до наступного.

28 вересня 2018 року, позивач звернувся до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

16 листопада 2018 року, відповідач листом № 8722/05, повідомив ОСОБА_1 про відмову у призначені вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на прокурорських посадах, про що складено протокол № 131 від 08 жовтня 2018 року. Відмова обґрунтована тим, що його трудовий стаж становить на 28 вересня 2018 року 27 років 11 місяців 21 день, з них спеціальний стаж на посаді прокурора - 8 років 7 місяців, що не є достатнім для призначення пенсії за вислугою років прокурорам у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Із доданої позивачем до адміністративного позову копії трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що Позивач працював в органах прокуратури, (а.с.18-23) :

з 13 січня 1997 року по 31 липня 1997 року (6 місяців та 18 днів) на посаді стажиста - слідчого прокуратури Мукачівського району;

з 01 серпня 1997 року по 07 грудня 1997 року (4 місяці та 11 днів) на посаді помічника прокурора - стажиста Воловецького району;

з 08 грудня 1997 року по 18 жовтня 1998 року (10 місяців 10 днів) на посаді старшого помічника прокурора Воловецького району;

з 19 лютого 2001 року по 10 червня 2012 року (11 років 3 місяці 22 дні) на посадах помічника прокурора м. Мукачево; старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м. Мукачево.

Страховий стаж позивача, станом на 28 вересня 2018 року складав 27 роки 11 місяців 21 днів, що не заперечувалося сторонами.

Не погодившись з такою відмовою, вважаючи достатнім час роботи на прокурорських посадах, який зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до вищевказаної статті, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, суд виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 08.10.2018 № 131 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, про що позивача повідомлено листом від 16.11.2018 за № 8722/05, судом встановлено наступне.

На час звернення позивача за призначенням пенсії набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII(далі по тексту - Закон №1697-VII).

У зв`язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.

В свою чергу, статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Згідно з частиною 6 вказаної статті, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону №1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону №1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів та стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Проте суд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Так, позивач у період з 13 січня 1997 року по 31 липня 1997 року (6 місяців та 18 днів) на посаді стажиста - слідчого прокуратури Мукачівського району; з 01 серпня 1997 року по 07 грудня 1997 року (4 місяці та 11 днів) на посаді помічника прокурора - стажиста Воловецького району; з 08 грудня 1997 року по 18 жовтня 1998 року (10 місяців 10 днів) на посаді старшого помічника прокурора Воловецького району; з 19 лютого 2001 року по 10 червня 2012 року (11 років 3 місяці 22 дні) на посадах помічника прокурора м. Мукачево; старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м. Мукачево.

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положенняЗакону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, відповідно до статті 50-1 якого до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених устатті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Крім того, у статті 56 вищевказаного Закону було надано роз`яснення поняття "прокурор", а саме: під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах стажиста та помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.11.2018 року у справі №428/11348/16-а.

Оцінюючі записи в трудовій книжці позивача, суд приходить висновку про те, що позивач станом на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, тобто станом на 28.09.2018 року, мав необхідний для призначення пенсії за вислугу років згідноз статтею 86 Закону №1697-VIIзагальний стаж роботи та стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах (в органах прокуратури).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що дії Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років - є неправомірними та протиправними. Крім того, такі дії відповідача суд не може розцінити як добросовісні, розсудливі, вчинені з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, як цього вимагає частина друга статті 2 КАС України. Відповідно позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: стажиста-слідчого прокуратури Мукачівського району, на якій, як прокурор, пропрацював з 13.01.1997 по 31.07.1997 (6 місяців та 18 днів); помічника прокурора-стажиста Воловецького району, на якій, як прокурор, пропрацював з 01.08.1997 по 07.12.1997 (4 місяці та 11 днів); старшого помічника прокурора Воловецького району з 08.12.1997 по 18.10.1998 (10 місяців та 10 днів); помічника прокурора м. Мукачево, старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м.Мукачево з 19.02.2001 по 10.06.2012 (разом 11 років 3 місяці та 22 дні), судом встановлено наступне.

Вказану вимогу суд розцінює як похідну вимогу від вимоги про визнання протиправними дій та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 08.10.2018 № 131 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, про що позивача повідомлено листом від 16.11.2018 за № 8722/05.

Як вже зазначалося судом, була встановлена неправомірність дій, що полягала у безпідставній відмові у призначенні пенсії за вислугу років, чим порушено право позивача, яке гарантоване Конституцією на пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що 28 вересня 2018 року, позивач, подав заяву про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру». На підставі даної заяви, позивачу, було відмовлено у призначені вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на прокурорських посадах, відповідно до протоколу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 131 від 08 жовтня 2018 року, (а.с. 16).

Таким чином, для відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи ОСОБА_1 на посадах: стажиста-слідчого прокуратури Мукачівського району з 13.01.1997 по 31.07.1997 (6 місяців 18 днів); помічника прокурора-стажиста Воловецького району з 01.08.1997 по 07.12.1997 (4 місяці 11 днів); старшого помічника прокурора Воловецького району з 08.12.1997 по 18.10.1998 (10 місяців 10 днів); помічника прокурора м. Мукачево, старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м. Мукачево з 19.02.2001 по 10.06.2012 ( 11 років 3 місяці 22 дні). Відповідно позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до Відповідача, починаючи з 28.09.2018, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Згідно з частиною 2 статті 86 Закону №1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В матеріалах справи наявна довідка від 28 вересня 2018 року № 82, видана Прокуратурою Закарпатської області, щодо місячної заробітної плати ОСОБА_1 , з видами оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, (а.с. 26).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи докази, які були досліджені судом, які свідчать про наявність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 вересня 2018 року із врахуванням висновків суду, що викладені у судовому рішенні, а позов у цій частині підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, доступність, достовірність кожного доказу окремо, на достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, які підлягають до часткового задоволення, з вище визначених судом підстав.

Керуючись ст.ст.9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

2. Визнати протиправним дії та скасувати рішення Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 08.10.2018 № 131 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

3. Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи ОСОБА_1 на посадах: стажиста-слідчого прокуратури Мукачівського району з 13.01.1997 по 31.07.1997 (6 місяців 18 днів); помічника прокурора-стажиста Воловецького району з 01.08.1997 по 07.12.1997 (4 місяці 11 днів); старшого помічника прокурора Воловецького району з 08.12.1997 по 18.10.1998 (10 місяців 10 днів); помічника прокурора м. Мукачево, старшого помічника прокурора м. Мукачево, помічника прокурора м. Мукачево з 19.02.2001 по 10.06.2012 ( 11 років 3 місяці 22 дні).

4. Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 вересня 2018 року із врахуванням висновків суду, що викладені у судовому рішенні.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В. Скраль