Справа № 640/22261/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 червня 2019 року № 640/22261/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ,

вулиця Бульварно-Кудрявська, 16)

про зобов`язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 04.01.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі та запропоновано Відповідачу протягом 15 календарних днів з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач всупереч вимогам чинного законодавства України при відмові у призначені пенсії безпідставно не врахував період роботи з 27.10.1993 по 10.07.1994 року на Виробничому об`єднанні «Макіїввугілля» та безпідставно вимагав довідки про період пільгової роботи, із посиланням на відповідний розділ Списку №2, оскільки підприємства (шахти) на яких працював Позивач на даний час знаходяться на окупованій території Донецької області, а отже, довідки за період з 27.10. 1993 р. по 18.09.2011 р. не є можливим надати. Вказані дії Відповідача порушують право Позивача на отримання законної пенсії в належному розмірі.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 13.08.2018 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 13.11.2018 року № 111216/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило Позивача, що призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 не має підстав, оскільки неможливо визначити характер виконуваної роботи та достовірно визначити стаж роботи зі шкідливими умовами праці, тому що Позивачем не надано довідки про періоди пільгової роботи.

Позивач, вважає, відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Питання призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 з подальшими змінами і доповненнями (надалі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пп. 1 п.п. 1, 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 5 статті 114 Закону №1058-IV, встановлено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Так, згідно з статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Дана норма Закону кореспондується також з положенням пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, де, зокрема, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з копії трудової книжки наданої Позивачем, що:

- у період з 02.08.1985 по 13.09.1985 (0 р. 1 м. 12 дн.) позивач працював на шахті «Пролетарская-Крутая» у м. Макіївці Донецької обл., учнем гірника по ремонту гірничого видобутку, підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- у період з 07.04.1986 по 14.07.1986 р. (0 р. 3 м. 8 дн.) позивач працював на шахті «Пролетарская-Крутая» у м. Макіївці Донецької обл., учнем електрослюсаря 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- у період із 26.07.1986 р. по 14.09.1988 (2 р. 1 м. 19 дн.) позивач прийнято електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- у період із 14.09.1988 р. по 07.02.1989 (0 р. 4 м. 23 дн.) позивач переведено учнем забійника, 6 розряду з підземним повним робочим днем в шахті;

- у період із 07.02.1989 р. по 13.02.1989 (0 р. 0 м. 6 дн.) позивач переведено забійником, 6 розряду з підземним повним робочим днем в шахті;

- у період із 13.02.1989 р. по 23.03.1990 (1 р. 1 м. 10 дн.) позивач переведено гірничим очисного забою, 5 розряду з підземним повним робочим днем в шахті;

- у період із 14.05.2001 р. по 11.07.2001 (0 р. 1 м. 28 дн.) позивача прийнято на шахту ім. С.М. Кірова, учнем гірника з підземним повним робочим днем в шахті;

- у період із 11.07.2001 р. по 03.08.2001 (0 р. 0 м. 22 дн.) позивача переведено гірником підземним 2 розряду повним робочим днем в шахті;

- у період із 03.08.2001 р. по 17.10.2001 (0 р. 2 м. 14 дн.) позивача переведено учнем гірника очисного забою з підземним повним робочим днем в шахті.

Судом встановлено, що Позивач у період з 02.08.1985 р. по 23.03.1990 р. та з 14.05.2001 р. по 17.10.2001 р. працював на підземних роботах в шахтах, що віднесено до Списку №1 та стаж складає 4 роки 5 місяців та 7 днів.

Крім того, з копії трудової книжки Позивача, вбачається, що:

- у період із 27.10.1993 по 22.04.1994 (0 р. 5 м. 26 дн.) позивача працював бульдозеристом Державного підприємства «Макіїввугілля» у виробничо-технічному комплексі, черговий електрослюсар по ремонту обладнання поверхні на шахті;

- у період із 22.04.1994 по 10.07.1994 (0 р. 2 м. 18 дн.) позивача переведено черговим електрослюсарем черговим по ремонту обладнання поверхні 3 розряду;

у період із 03.08.1994 по 10.07.1994 (1 р. 10 м. 08 дн.) позивача прийнято гірник по гасінню рудникових відвалів та рекультивації земель 2 розряду;

у період із 04.11.2005 по 18.09.2011 (5 р. 10 м. 15 дн.) позивача прийнято машиністом бульдозера технологічного комплексу шахти.

Судом встановлено, що Позивач у період: з 27.10.1993 р. по 10.07.1994 р., 03.08.1994 по 10.06.1996 р. та з 04.11.2005 р. по 18.09.2011 р. працював на посадах, що віднесено до Списку №2 та стаж складає 8 роки 5 місяців та 7 днів.

Так, відповідно до записів трудової книжки Позивача у вищезазначених періодах працював на роботах, які віднесені до Списків №1 та №2, що відноситься до пільгового стажу та загальний стаж складає 12 років 10 місяців 14 днів.

Станом на дату звернення до управління Пенсійного фонду із заявою у Позивача наявний пільговий стаж роботи, який підтверджується записами у трудовій книжці.

При цьому, Суд критично ставиться до твердження Відповідача, які викладені в листі від 13.11.2018 р. №111216/03 про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу Позивача спірного періоду його роботи, оскільки відповідно до записів в трудовій книжці, що є основним документом, стаж роботи підтверджується. У свою чергу Суд зазначає, що необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У даному ж випадку, усі зазначені періоди роботи Позивача відображені у його трудовій книжці із зазначенням посади, а тому необхідність підтвердження цих періодів іншими довідками, за наявності усіх необхідних записів у трудовій книжці, на переконання Суду, не є обов`язковим.

При вирішенні спору Суд бере до уваги, що Позивач не має можливості надати уточнюючі довідки, оскільки відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р місто Макіївка відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Абзац 7 пункту 20 Порядку №637 доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1028 наступного змісту: в разі розміщення підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій території України або в районах проведення АТО можливе підтвердження спеціального стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При вирішенні спору Суд також враховує, що відповідно до ст.16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року№ 2464-VI (надалі - Закон №2464), державний реєстр створюється для забезпечення, у тому числі ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

Зі змісту ч.2 статті 20 Закону №2464 вбачається, що вказаний реєстр містить відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, в тому числі і відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про облік стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

У матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1 , форми ОК-5, відповідно до якої, за Позивача, як за найманого робітника, страхувальником підприємством ДПДХК «Макіївугілля» «Шахта «Чайкіно» ВП «Шахта імені В.М. Бажанова» та інші підприємства, якими вносилися страхові внески. До того ж, відповідно до вказаних відомостей трудовий стаж зараховано Позивачеві, як спецстаж за кодом: ЗПЗ013А1, ЗПЗ013Б1.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) затверджено наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року N 435, з змінами внесеними наказом Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року N 511 (надалі - Порядок N 511).

Відповідно до Додатку 3 до Порядку №511, яким затверджувався Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено, що код підстав для обліку спецстажу: за №ЗПЗ013А1 передбачає: «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року N 461, і за результатами атестації робочих місць»;

№ЗПЗ013Б1 передбачає: «Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року N 461, і за результатами атестації робочих місць».

Суд звертає увагу, що неможливість проведення Відповідачем зустрічної перевірки (отримання уточнюючих довідок та наказів на атестацію) по причині проведення АТО не може позбавляти позивача законного права на отримання гарантованої державою пенсії у відповідному розмірі, оскільки це буде суперечити принципу правової визначеності, що як вказано в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року): одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Щодо посилання Відповідача в Листі від 13.11.2018 року № 111216/03 на те, що в трудовій книжці запис про звільнення з Виробничого об`єднання «МАКЕЕВУГОЛЬ» 10.07.1994 року завірений печаткою, яка не відповідає «Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів» від 18.10.1993 № 643 та постанові Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 № 276 (печатка старого зразка, а також на печатці відсутній ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності), Суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для Позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В частині позовних вимог щодо зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2018 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм вбачається, що саме на Відповідача покладається обов`язок щодо перевірки документів, на підставі яких призначається пенсія.

Нормами абзацу 2 частин четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову ( ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 159 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем не надано суду заперечення (відзив) на позовні вимоги, що в свою чергу свідчить про визнання Відповідачем позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню шляхом зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук