Справа № 340/36/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/36/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпро апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Сагун А.В.), прийняте у м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 17 серпня 2017 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 17 серпня 2017 року включно.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що на підставі Наказу командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 19 травня 2017 року №67, його було звільнено у запас за пунктом а (у зв`язку з закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням ч. 8 цієї ж статті. А 17 серпня 2017 року наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №202 його виключено зі списків особового складу військового комісаріату та усіх видів забезпечення. Разом з тим позивач стверджує, що нарахування та виплата грошового забезпечення проводилося відповідачем не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01.01.2016 р. по день виключення зі списків особового складу індексація грошового забезпечення відповідачем йому не виплачувалась. Позивач також зазначає, що 13.11.2018 р. він звертався до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію щодо нарахованої та фактично виплаченої йому індексації грошового забезпечення за період часу з 2016 року по день звільнення з військової служби із розбивкою помісячно та із зазначенням базового місяця, а також інформацію про розмір не нарахованої та невиплаченої йому індексації грошового забезпечення по день звільнення з військової служби (за наявності такого), вказавши причини не проведення індексації. Однак, у відповідь отримав відмову, оформлену листом від 30.11.2018 №6263.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено: визнано дії Кіровоградського обласного військового комісаріату щодо невиплати грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 17 серпня 2017 року - протиправними; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 17 серпня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідач не є прибутковою організацією та не має власних доходів, повністю фінансується з Державного бюджету України. Джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення є виключно Державний бюджет України. При цьому, під час здійснення планування фонду грошового забезпечення військовослужбовцям на 2016-2017 роки, у зв`язку з значним підвищенням з 01.01.2016 року грошового забезпечення, та відсутністю механізму індексації грошового забезпечення після такого підвищення, Міністерством оборони України по фонду грошового забезпечення виплата індексації на ці роки не закладалась. Також, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги його пояснення з приводу того, що на даний час механізму індексації грошового забезпечення не існує, відповідач зазначає, що про заборону проведення індексації вказано в роз`ясненнях Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Також, відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення проігноровано вимоги ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078, відповідно до яких індексація грошових доводів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Кіровоградський ОВК зазначає, що він діє суворо у межах наданих повноважень, і в рамках чинного законодавства. Кошти від довольчих органів надходять на конкретні цілі, а кошти на індексацію грошового забезпечення не виділялись.

Від відповідача на адресу суду надійшла заява про перенесення розгляду справи на більш пізніший строк, у зв`язку з тим, що час розгляду справи вказаний в повістці некоректно.

Розглянувши зазначену заяву відповідача колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кіровоградського ОВК, апеляційний розгляд даної справи призначений на 18.06.2019 року в порядку письмового провадження (без участі сторін), саме тому ні судова повістка, ні ухвала про призначення справи до розгляду не містять зазначення часу розгляду справи, а мають вказівку лише на дату розгляду справи.

З урахуванням викладеного, відсутніми є підстави для задоволення клопотання позивача про призначення судового засідання ні пізніший строк.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що майор ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України по 19 травня 2017 року.

Наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.05.2017 року №67 майора ОСОБА_1 , начальника служби захисту інформації Кіровоградського обласного військового комісаріату звільнено з військової служби у запас за пунктом а (у зв`язку із закінченням строку дії контракту) (а.с.9).

Наказом військового комісара Кіровоградського обласного військового комісаріату від 17.08.2017 року позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту а ч.6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням частини восьмої цієї ж статті (у зв`язку із закінченням стоку контракту), з 17.08.2017 року позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

При звільненні позивача з військової служби йому було виплачено надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% посадового окладу за період з 01.08.2017 р. по 17.08.2017 р.; частину щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 18 календарних днів використана у період з 10.07.2017 р. по 27.07.2017 р.; грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. Відповідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від посадового окладу за період з 01.08.2017 р. по 17.08.2017 р.; премію у розмірі 420 % від посадового окладу за період з 01.08.2017 р. по 17.08.2017 р.; одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 17.08.2017 р. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачено грошову компенсацію за 8 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік. (а.с.10).

Як зазначає позивач, ознайомившись зі своєю пенсійною справою в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, зокрема довідкою про види грошового забезпечення, йому стало відомо, що до вказаної довідки, для призначення пенсії, відповідачем з 01 січня 2016 року по день звільнення не включено відомості про виплату індексації.

13.11.2018 позивач звернувся із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_4 в якому просив надати інформацію щодо нарахованої та фактично виплаченої йому індексації грошового забезпечення за період часу з 2016 року по день звільнення з військової служби із розбивкою помісячно та із зазначенням базового місяця, а також інформацію про розмір не нарахованої та невиплаченої йому індексації грошового забезпечення по день звільнення з військової служби (за наявності такого), вказавши причини не проведення індексації (а.с.11).

Листом від 30.11.2018 року за вихідним №6263 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день виключення зі списків особового складу, пославшись на лист начальника управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.12).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати такої індексації грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення, однак відповідачем не було проведено індексації виплачених позивачу сум із посиланням на відсутність порядку та грошових коштів для відповідних виплат, що є порушенням вимог закону та прав позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» 2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно із частиною 2 статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить відсилочну норму, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення, а посилання відповідача на відсутність порядку проведення індексації та листи роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України є необґрунтованими та такими, що спростовуються приписами чинного законодавства.

Положеннями Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) вказав, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Таким чином, доводи відповідача з приводу не проведення індексації грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 року по 17.08.2017 року з огляду на відсутність відповідних бюджетних асигнувань суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не обмежений у праві звернутись до розпорядника коштів із вимогою на виділення додаткових коштів для покриття видатків у відповідності до вимог Закону.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року в адміністративній справі №340/36/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 21.06.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай