Справа № 420/481/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/481/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01.01.2018 року обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати з 01.01.2018 року виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.01.2018 року по день проведення доплати

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Відповідачем проведено перерахунок пенсії Позивача та здійснено виплату перерахованої пенсії з 01.01.2018 року.

Однак під час звернення до відповідача 17.01.2019 року позивачу стало відомо, що ГУПФУ в Одеській області з незрозумілих причин під час обчислення належної до виплати за перерахунком пенсії позивача, застосовано обмеження пенсії максимальним розміром.

На виконання пункту 1 зазначеної постанови відповідач провів обчислення пенсії позивача з урахуванням підвищень, доплат до пенсії в розмірі 16 170,80 гривень.

Проте під час обчислення на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 розміру належної до виплати суми пенсії відповідач у її розрахунках безпідставно застосував обмеження пенсії максимальним розміром.

Так, обчислений відповідно до пункту 1 згаданої постанови розмір пенсії позивача становить 16 170,80 гривень.

Враховуючи попередній (до перерахунку) розмір пенсії 11 938,39 гривень, різниця між перерахованою та попередньою сумами пенсій має складати 4232,41 грн.

Зважаючи на встановлену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 умову виплати перерахованих пенсій з урахуванням з 1 січня 2018 року - 50 відсотків, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків, з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, розмір перерахованої Позивачу пенсії в 2018 році мав складати 14054,60 гривень.

Однак відповідачем з 1 січня 2018 року здійснено виплату перерахованої пенсії в розмірі 12 834,20 гривень. При цьому для обчислення належної до виплати суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, відповідачем протиправно застосовано обмеження пенсії максимальним розміром в сумі 13 730 гривень, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою № від 09.04.2018 року, копію якого відповідачем надано позивачу 17.01.2019 року.

Таким чином позивач зазначає, що таке обмеження відповідачем пенсії позивача максимальним розміром є протиправним, не відповідає нормам Конституції України та порушує право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав відзив, в якому вказував, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2018 року розмір пенсії позивача склав 13 730 грн. Підвищення від попереднього розміру пенсії 11 938,39 грн. склало 1791,61 грн. Відповідно до вимог Постанови №103 виплату такого підвищення належало здійснювати у розмірі 50% такого підвищення, тобто в розмірі 895,81 грн. Загальна сума пенсії позивача з 01.01.2018 року становила 12 834,20 грн.

З урахуванням максимального розміру пенсії з 01.07.2018 року 14 350 грн., підвищення від попереднього розміру пенсії 11 938,39 грн. склало 2411,61 грн. Відповідно до вимог Постанови №103 виплату такого підвищення належить здійснювати у розмірі 50% такого підвищення, тобто в розмірі 1205,81 грн. Загальна сума пенсії позивача з 01.07.2018 року становила 13 144,20 грн.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області діяло на підставі та у межах передбачених діючим законодавством України і підстави для визнання зазначених дій протиправними відсутні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01.01.2018 року обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати з 01.01.2018 року виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також зробити розрахунок та провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами пенсії з 01.01.2018 року по день проведення доплати.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не повно були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

На підставі подання Одеського обласного військового комісаріату від 21.03.2014 року №98796 (а.с.31), заяви про призначення пенсії від 12.03.2014 року (а.с.32), грошового атестату від 28.02.2014 року серії ЗУ №016266 (а.с.35), довідки про додаткові види грошового забезпечення від 12.03.2014 року №6/48 (а.с.36), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено ОСОБА_1 з 01.03.2014 року пенсію за вислугу років в розмірі 65% грошового забезпечення.

Згідно протоколу за пенсійною справою № від 01.03.2014 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 : 65% грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі 3625,51 грн.; розмір підвищень становив 474,50 грн.; загальний розмір пенсії становив 4100,01 грн. (а.с.31).

З 24 лютого 2015 року позивача на підставі його заяви було переведено на пенсію по інвалідності (а.с.26).

Згідно протоколу за пенсійною справою № від 24.02.2015 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 : 80% грошового забезпечення у розмірі 5550,24 грн.; розмір підвищень становив - 904,10 грн.; загальний розмір пенсії становив 6454,34 грн. (а.с.25).

Відповідно до перерахунку пенсії від 01.08.2016 року, розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення у розмірі 9046,07 грн., з урахуванням доплати 11307,59 грн., розмір пенсії з надбавками 11 809,59 грн., обмеження максимального розміру пенсії 10 740,00 грн. (а.с.27).

Згідно перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення у розмірі 12 432,30 грн., з урахуванням доплати 15 540,00 грн., розмір пенсії з надбавками 16 170,80 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 13730,00 грн., попередньої суми пенсії 11 938,39 грн. та підвищення 12 834,20 грн. (а.с.28).

Таким чином, позивач, вважаючи дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо застосування з 01.01.2018 року обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром, протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, ще в 2011 році редакція ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ викладена у наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Аналогічні зміни були внесені до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №1801-VIII прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року становить - 1373 гривень, з 1 липня - 1435 гривень, 1 грудня - 1497 гривень.

Отже, розмір обчисленої за наслідками проведеного позивачу з 01.01.2018 року перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перевищує відповідні розміри десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на вказані дати.

Відповідно до вимог п.2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Буквальний та системний аналіз наведених норм Закону №3668-VI дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас, запроваджують обмеження, щодо розміру призначених після 1 жовтня 2011 року та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наведені вище положення першого речення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а саме: про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Так, згідно із п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вносились лише зміни до другого речення зазначеної частини ст.43 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII з урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Так, після прийняття Конституційним Судом України описаного вище рішення від 20.12.2016, зміни до першого речення ч.7 ст.43 Закону аналогічного змісту новими законами не вносились.

Це означає, що починаючи з 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/4267/17, від 16.10.2018 року у справі №522/16882/17 та від 06.11.2018 року у справі №522/3093/17.

З огляду на викладене, колегія суддів робить висновок, що відповідач протиправно обмежує максимальним розміром у відповідності до вимог ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суму належної позивачу пенсії, а відтак дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.01.2018 року є протиправними.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.