Справа № 826/19912/16
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції" до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції" звернулось до адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 вересня 2016 року № 5 про зобов`язання позивача сплатити штраф в розмірі 20% у сумі 29 578,38 грн. за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є безпідставним та необґрунтованим; скарги Позивача на вказане податкове повідомлення-рішення, подані в адміністративному порядку, були залишені без задоволення; 16.01.2014 року Позивачем була подана податкова декларація з ПДВ за грудень 2013 року; 30.01.2014 року Позивачем був поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок; 30.01.2014 року Позивач сплатив ПДВ за грудень 2013 року в сумі 5120,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 37; 27.04.2016 позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року; протягом 2014-2016 років з боку Відповідача не було жодних повідомлень про неприйняття податкової декларації з ПДВ за грудень 2013 та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2013 року або про порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань з ПДВ; відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних; в порушення п. 200.10.ст. 200 ПК України Відповідач провів камеральну перевірку значно пізніше; акт камеральної перевірки був надісланий Позивачу з порушенням строків, встановлених п. 86.2 ст. 86 ПК України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що уточнюючий розрахунок з ПДВ за грудень 2013 року, наданий 30.01.2014 року за № , проте Відповідачем було неправомірно прийнято «до відома» та не відображено в особовому рахунку підприємства з ПДВ у сумі зменшення нарахування 26 500,00 грн. Тому на думку Позивача нарахування Відповідачем штрафу у розмірі 20% у сумі 29 578, 38 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 147 891,90 грн. є необгрнутованим.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати податків до бюджету позивачем.

За результатами перевірки встановлено, що платник податків порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 14 7891,9 грн., про що складено акт № 321/26-55-12-05 від 02.09.2016 року.

На підставі акта винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.09.2016 року, яким Позивачу за порушення строку сплати суми зобов`язання з ПДВ, визначеного п. 57.1 ст. 57 ПК України, нараховано штраф в розмірі 20% у сумі 29 578,38 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до ГУ ДФС у м. Києві із скаргою (вих. № 165 від 15.09.2016), в якій просив спірне податкове повідомлення-рішення скасувати.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги (вих. № 24093/10/26-15-10-01-35 від 14.11.2016 року) Позивачу було відмовлено в задоволенні скарги.

22 листопада 2016 року Позивач звернувся до ДФС України із скаргою (вих. № 175 від 22.11.2016 року), в якій просив рішення ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги (вих. № 24093/10/26-15-10-01-35 від 14.11.2016) скасувати.

Рішенням (вих. № 26555/6/99-99-11-03-01-25 від 08.12.2016 року) ДФС України відмовила Позивачу в задоволенні скарги.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № від 02.09.2016 року, Позивач звернувся із відповідним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення № від 02.09.2016 було прийнято відповідачем згідно із вимогами податкового законодавства, у зв`язку з тим, що сума 26 500, 00 грн. була правомірно не зарахована Відповідачем у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за грудень 2013 року, що в свою чергу, свідчить, що задеклароване Позивачем податкове зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2013 року не було в повному розмірі та вчасно перераховано до державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

За приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України встановлено, що додаткова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 16.01.2014 року Позивачем було подано річну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року, де в рядку 25.1 «сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» зазначено « 31 260».

Вказана податкова декларація була прийнята контролюючим органом та зареєстрована за № , що підтверджується квитанцією № 2 від 16.01.2014 року.

30 січня 2014 року Позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року, згідно із яким податковий кредит було збільшено на 26 500, 00 грн., і в рядку 20.2 «зарахування від`ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» якого зазначено: «показник, який уточнюється - 11 716; уточнений показник - 38 216; різниця - 26 500».

Вказаний уточнюючий розрахунок був прийнятий контролюючим органом та зареєстрований за № , що підтверджується квитанцією № 2 від 30.01.2014 року.

Також, 27 квітня 2016 Позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року, згідно із яким «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету» (рядок 18.1), становить: 5 120, при цьому: «показник, який уточнюється - 31 620; уточнений показник - 5 120; різниця - мінус 26 500».

Вказаний уточнюючий розрахунок був прийнятий контролюючим органом та зареєстрований за № , що підтверджується квитанцією № 2 від 27.04.2016 року.

При цьому, згідно із п. 54.1. ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 203.2. статті 203 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

30 січня 2014 року Позивач сплатив 5 120,00 грн. податку на додану вартість за грудень 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 37.

Щодо посилання Позивача в апеляційній скарзі, ним податок на додану вартість був сплачений вчасно, оскільки згідно із уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року, сума до сплати становить 5 120,00 грн., а не 31 620,00 грн., як було помилково зазначено в податковій декларації, поданій 16.01.2014 року, колегія суддів зазначає таке.

Так, наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 року затверджено форми податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

Згідно із п. 4.6.3. Розділу ІV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума:

- у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду);

- у деклараціях 0121 - 0123/0130/0140 зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Відповідно до п.п. 1-3 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, у графі 4 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється. У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення. У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

За приписами п. 6 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації, значення із графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

Як вже зазначалось, 30.01.2014 року Позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року, в рядку 20.2 «зарахування від`ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» якого зазначено: «показник, який уточнюється - 11 716; уточнений показник - 38 216; різниця - 26 500».

Тобто, сума 26 500, 00 грн. була внесена Позивачем в рядок 20.2, який передбачає зарахування до складу наступного звітного (податкового) періоду, замість внесення її до рядка 20.1 «зарахування від`ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість».

Таким чином, сума 26 500, 00 грн. була правомірно не зарахована Відповідачем у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за грудень 2013 року, що, в свою чергу, свідчить, що задеклароване Позивачем податкове зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2013 року не було в повному розмірі та вчасно перераховано до державного бюджету.

При цьому, відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.п. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом.

За приписами п. 58.1. ст. 58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 02 вересня 2016 року було прийнято Відповідачем згідно із вимогами податкового законодавства, з чим погоджується колегія суддів.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції", викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ефективні інвестиції" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 20.06.2019 року.