Справа № 140/113/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4454/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Большакової О. О.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу Ковельського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 140/113/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Ковельського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (не додано документа про сплату судового збору) та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

З повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 із штриховим ідентифікатором №79 7 слідує, що копію зазначеної ухвали скаржник отримав 06 травня 2019 року.

В межах наданого строку на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від Управління Державної міграційної служби України у Волинській області надійшло клопотання, у якому просить відстрочити скаржнику сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 140/113/19 та продовжити строк виконання ухвали судді від 26 квітня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху. Клопотання обґрунтовує тим, що УДМС України у Волинській області є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 296 КАС України передбачено обов`язок особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Відповідно до ч.2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні приписи передбачені ст.8 Закону України "Про судовий збір".

В контексті вказаних правових норм слід зазначити, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Водночас, відстрочення відповідним органам сплати судового збору не узгоджується з пунктом 2 частини третьої статті 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (стаття 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, відстрочення сплати судового збору відповідним органам як сторонам в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов`язані сплачувати відповідний збір.

Так, згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI на скаржника не поширюються пільги щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Частина 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість продовження процесуального строку за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Із змісту наданої на розгляд суду службової записки начальника відділу БСФЗ УДМС України у Волинській області, адресованій завідувачу сектору юридичного забезпечення УДМС України у Волинській області, прослідковується дефіцит затверджених видатків на сплату судового збору УДМС України у Волинській області. Водночас, згідно даної службової записки рекомендовано у разі перевищення місячної потреби в коштах на судовий збір над бюджетними призначеннями, затвердженими планом асигнувань на 2019 рік, надавати розрахунки з обґрунтуванням із зазначенням кількості судових справ та сумою коштів, яку необхідно сплатити, по кожній справі окремо до другого числа, а у разі непередбачуваних справ повідомляти про суми видатків не пізніше як за п`ять робочих днів до потреби сплати судового збору.

Однак, Управлінням Державної міграційної служби України у Волинській області на розгляд суду не надано жодних доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 140/113/19 та продовження строку виконання ухвали судді Восьмого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху.

У встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 321, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 140/113/19 та продовження строку виконання ухвали судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року відмовити.

Апеляційну скаргу Ковельського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 140/113/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик