Справа № 619/3142/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

11 червня 2019 р.Справа № 619/3142/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року, прийняту за результатами розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

07.08.2018 року позивач Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (подалі - Департамент ДАБІ у Харківській області) звернувся до суду з позовом, яким просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 знести самочинно реконструйований житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 район АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги Департаменту ДАБІ обґрунтовані тим, що під час виїзду представниками позивача на об`єкт встановлено факт виконання будівельних робіт з реконструкції існуючого будинку з надбудовою другого поверху без отримання документа про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, встановлено, що відстань до межі сусідньої ділянки по АДРЕСА_3 ( визначеної огорожею) від найбільш виступної конструкції стіни житлового будинку АДРЕСА_2 становить 0,45 м, що є порушенням вимог абз. З п. 3.25*ДБН 360-93** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За результатами цієї перевірки відповідачу ОСОБА_2 співробітниками Департаменту ДАБІ видано припис № 855-Пр від 08.12.2015 року, у відповідності до якого, остання повинна була усунути порушення в строк до 08.03.2016 року.

На виконання перевірки вимог припису № 855-Пр від 08.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 вимоги припису не виконано, тому на неї накладені штрафні санкції та надано припис про усунення порушення вимог законодавства № 164-Пр від 08.04.2016 року.

Згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо об`єкта будівництва за зазначений вище адресою відсутня. Також, інформація про виконання вимог вказаного припису до Департаменту ДАБІ не надходила. Тобто, вимоги припису № 164-Пр від 08.04.2016 року ОСОБА_2 не виконані.

Під час наступних виїздів 12.07.2017 року та 11.04.2018 року суб`єкт містобудування, що має відношення до даного об`єкту з відповідними підтверджувальними документами був відсутній.

Відповідно п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми діями грубо порушила норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; а в теперішній час протягом тривалого часу своєю бездіяльністю зухвало та самонадіяно не виконує вимоги припису, винесеного Департаментом ДАБІ, наражаючи на небезпеку себе та осіб, які проживають поруч із об`єктом, який підлягає знесенню.

Заперечуючи проти вимог Департаменту ДАБІ, у відзиві на позов ОСОБА_2 вказує, що виявлені у приписі № 855-Пр від 08.12.2015 року порушення з її боку являються безпідставним, а сам припис винесений з порушенням норм законодавства. Таким чином, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

14.03.2019 року представником відповідача Муренченко Н.В. заявлено клопотання про залишення адміністративного позову Департаменту ДАБІ без розгляду з підстав пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року заявлене клопотання задоволено, адміністративний Департаменту ДАБІ залишений без розгляду.

Висновок суду вмотивований тим, що позивач звернувся до суду з порушенням строку на таке звернення та не надав пояснень з приводу поважності пропуску строку.

Фактично спірні відносини виникли ще у 2016 році, проте вирішення таких з боку позивача Департаменту ДАБІ ініційовано шляхом звернення до суду лише у серпні 2018 року, з порушенням строків звернення до суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Департамент ДАБІ, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість судового рішення, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року, та справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що в даному випадку має місце триваюче правопорушення, яке кожного дня автоматично відсувається, у зв`язку із невиконанням вимог приписів Департаменту ДАБІ, відтак, вірним буде висновок про те, що позовна давність до зазначених правовідносин не застосовується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , фактично повністю процитувавши оскаржуване позивачем судове рішення, вважає висновки суду вірними, а апеляційну скаргою такою, що задоволенню не підлягає.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (подалі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга Департаменту ДАБІ підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, відповідно до приписів п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України - скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що Департаментом ДАБІ відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» призначена з « 01» квітня по « 08» квітня 2016 року позапланова перевірка виконання вимог припису № 855-Пр від 08.12.2015 року виданого по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 (далі за текстом - Об`єкт).

Представником Департаменту ДАБІ 08.12.2015 року здійснено виїзд на Об`єкт з метою проведення перевірки.

Під час виїзду встановлено факт виконання будівельних робіт з реконструкції існуючого будинку з надбудовою другого поверху без отримання документа про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, встановлено, що відстань до межі сусідньої ділянки по АДРЕСА_3 (визначеної огорожею) від найбільш виступної конструкції стіни житлового будинку АДРЕСА_2 становить 0,45 м, що є порушенням вимог абз. З п. 3.25*ДБН 360-93** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За результатами зазначеної перевірки позивачу ОСОБА_2 співробітниками Департаменту ДАБІ видано припис № 855-Пр від 08.12.2015 року, відповідно до якого, позивач повинна усунути порушення в строк до 08.03.2016 року.

На виконання перевірки вимог припису № 855-Пр від 08.12.2015 року Департаментом ДАБІ встановлено, що позивачем вимоги припису не виконано, тому на неї були накладені штрафні санкції та надано припис про усунення порушення вимог законодавства № 164-Пр від 08.04.2016 року.

Під час наступних виїздів 12.07.2017 року та 11.04.2018 року суб`єкт містобудування, що має відношення до даного Об`єкту з відповідними підтверджувальними документами був відсутній.

Факт тривалого ігнорування відповідачем приписів № 855-Пр від 08.12.2015 року та №164-Пр від 08.04.2016 року слугувало підставою для звернення Департаменту ДАБІ до суду.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1 ст. 123).

Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123).

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121).

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що залишаючи позов Департаменту ДАБІ без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у справі порушено строки на звернення до суду, передбачені ст. 122 КАС України.

Як посвідчується матеріалами справи, остання перевірка об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 проведена ще в 2016 році, а станом на момент звернення Департаменту ДАБІ до суду, відсутні відомості про виконання зазначених приписів. Зазначена обставина також не спростовується самим відповідачем ОСОБА_2 .

Крім наведеного, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що посвідчують (надають) право відповідача на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомості про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо Об`єкта будівництва за зазначеною адресою.

Колегія суддів зауважує, що триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об`єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва.

За наведеного, колегія суддів зазначає, що в даному випадку має місце триваюче правопорушення, у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог приписів Департаменту ДАБІ, відтак, позовна давність до зазначених правовідносин не застосовується.

Оскільки судом першої інстанції зазначені вище обставини залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу Департаменту, скасовує судове рішення та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Крім наведеного, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.6 Закону України №3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

23.04.2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком та погоджено пропозицію щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

08.07.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 230 «Про внесення зміни у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85», відповідно до якої, територіальні органи інспекцій стали підрозділами центрального апарату Держархбудінспекції України.

Відповідно наказом Держархбудінспекції України від 17.11.2014 року № 441 затверджено Положення про організацію ведення претензійно-позовної роботи у Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах апарату Держархбудінспекції, яким встановлено єдиний порядок ведення претензійно-позовної роботи у Держархбудінспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах (подалі - ТСП).

Відповідно до цього Положення у Держархбудінспекції України створено відповідний структурний підрозділ - Департамент нормативно-правового забезпечення (далі - Департамент), у складі якого діє відділ представництва інтересів в судах, а у ТСП - відповідно уповноважена особа, відповідальна за ведення претензійно-позовної роботи.

19.08.2015 року постановою Кабінету Міністрів України № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» затверджене Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю та установлено що:

- органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- до завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також затвердження актів спільної комісії такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Отже, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, представляють інтереси Держархбудінспекції України при розгляді спорів у судах, однак не можуть самостійно виступати як сторони в адміністративному процесі.

Таким чином колегія суддів зазначає, що належним позивачем у справах цієї категорії є Державна архітектурно-будівельна інспекція України

Наведене узгоджується із правовим висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2018 року у справі № 817/226/16 (К/9901/14277/18).

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 292, 293, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року скасувати.

Справу № 619/3142/18 за адміністративним позовом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 21 червня 2019 року.