Справа № 1540/4946/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1540/4946/18
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Сторчака О.О.

апелянта - ОСОБА_1

представника третьої особи - Нефідова С.А. (довіреність від 30.08.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Крупиці Наталії Григорівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому з урахуванням уточнень до позову, просив визнати протиправними дії Голови Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Крупиці Наталії Григорівни щодо незаконної відмови постановки на балансовий облік водопроводу у с. Нові Ліски, забудованого у 2000 році по замові Крижанівської сільської ради (підтверджені у відповідях: вих. №02-13/176 від 20.02.2018 року; вих. №02-13/227 від 25.02.2016 року; вих. №02-13/294 від 04.03.2016 року; №02-13/364 від 29.03.2018 року; вих. №02-13/394 від 02.04.2018 року; вих. №02-13/527 від 27.04.2018 року), відмови надання відповіді громадянам (вх. №02-11/592 від 20.07.2018 року), відмови від загальних зборів громадян (запрошення вх. №02-11/661 від 09.08.2018 року) та невиконанні рекомендацій Лиманської райдержадміністрації по організації водозабезпечення (вих. №У-289-11 від 21.03.2018 року; вих. №Ко-704-11 від 27.04.2018 року; вих. №939/2-15/24/02/555 від 15.03.2018 року); зобов`язати Голову Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 3, ч. 2 ст. 19, ст. 21 Конституції України, ч. 3 ст. 26, п. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №2918-VI від 17.02.2011 року, п.п. 5 ч. 1 ст. 30, п. 13 ст. 46, ч.ч. 1, 2, 5, 9 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 року, ст.ст. 13, 14 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" від 10.01.2002 року №2918-111, прийняти на балансовий облік водопровід у селі Нові Ліски та в подальшому забезпечити належні умови з водопостачання.

В обґрунтування позову зазначено, що у 1999 році мешканцями с. Ліски Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області забудовано відповідні земельні ділянки згідно рішення Крижанівської сільської ради. Разом з цим, з метою вирішення питання з організації водопостачання до мікрорайону між забудовниками (мешканцями) села Ліски та сільською радою визначено ініціатора - Крижанівську сільську раду, з надання додаткових технічних умов для будівництва, оплати вартості відповідного проекту, інших інженерних чи санітарних витрат, а мешканці в свою чергу мають розрахуватись за виконані роботи та оплатити вартість матеріалів. Після виконання вказаних робіт були затверджені відповідні акти технічної прийомки ліній з їх підключенням до водогону Одеса-Южний 9000мм по АДРЕСА_1. У 2000 році після закінчення усіх робіт, іспитів водогону та прийняття в експлуатацію із визначенням у відповідному акті прийняття водопровідних споруд Крижанівською сільською радою під свою відповідальність. Враховуючи потреби мешканців з водопостачання "Одесводоканалом" тимчасово (до постанови лінії на баланс) відкрито рахунок на відповідального представника від мешканців - ОСОБА_1 , з 2000 року "Одесводоканалом" закріплено штатного контролера, кожному із споживачів згідно з раніше виданих технічних умов спеціалістами встановлені та опломбовані індивідуальні лічильники, видані книжки для розрахунку із зазначенням особистого номеру. Разом з цим, з 2001 року виникла необхідність у проведенні ремонтних робіт у водомірному вузлі, почала утворюватись заборгованість за водопостачання, що в подальшому призвело до систематичного припинення водопостачання. Водночас, по теперішній час сільська рада відмовляється прийняти на баланс лінії водопостачання Нові Ліски та укласти відповідний договір на водопостачання через комунальне підприємство, ухиляється від виконання своїх функцій, у тому числі із забезпечення мешканців питною водою, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання щодо зобов`язання відповідача вирішити відповідні завдання в судовому порядку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року провадження у справі закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, неповному з`ясуванні обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, справу направити на продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Водночас, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Наведені положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами ст.ст. 2, 3, 17 КАС України (в редакції, яка діяла на момент звернення із позовом).

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку із здійсненням цим суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Судом першої інстанції вірно враховано, що спірні правовідносини виникли з приводу передачі/прийняття (постановки на балансовий облік) майна (водопроводу) у комунальну власність, особистого права на водопостачання у відповідній місцевості.

При цьому, згідно із п. 4 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньо господарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 року №1253, ініціаторами передачі об`єктів у комунальну власність можуть бути місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства-правонаступники, на балансі яких перебувають об`єкти.

У разі коли ініціатором передачі об`єктів у комунальну власність є місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, пропозиція погоджується з підприємством-правонаступником.

Якщо ініціатором передачі об`єктів у комунальну власність є підприємство-правонаступник, орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня її надходження розглядає пропозицію і приймає рішення з цього питання.

У пропозиції зазначається назва майна, його місцезнаходження (для будівель і споруд), найменування, місцезнаходження підприємства-правонаступника, на балансі кого перебувають об`єкти.

Таким чином, у разі, коли позивач звертається до уповноваженого органу/посадової особи (сільської ради) з питанням постановки на балансовий облік водопроводу, по суті, - щодо передачі об`єкта права (майна) у комунальну власність, а зазначений орган відмовляє в цьому, то така відмова не спричиняє виникнення публічно-правового спору, пов`язаного зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів. Оскільки в основі спору, що розглядається, лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами щодо певного об`єкта права власності, то спір і в цій справі не є публічно-правовим, а отже, й не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, у цих правовідносинах передача спірного майна відбувається за згодою обох сторін спірних правовідносин, що свідчить про їх рівний правовий статус та відсутність правовідносин підпорядкування.

Разом з цим, питання, які є предметом оскарження, не випливають із здійснення відповідачем своїх функцій та не виникають у зв`язку із здійсненням цим суб`єктом владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки судом першої інстанції надано вірну правову оцінку спірним правовідносинам, правильно встановлено характер правовідносин та неналежність даного спору до публічно-правового, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у повній мірі відповідає вказаним правилам адміністративного процесуального законодавства.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Водночас, дійшовши правильного висновку про те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції при закритті провадження у справі не роз`яснив позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів вважає, що відсутність у рішенні суду першої інстанції висновку щодо роз`яснення позивачу юрисдикційної належності даного спору не є порушенням правил адміністративного процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення справи та свідчить про наявність обставин для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення її резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року - змінити, доповнивши резолютивну частину судового рішення наступним змістом:

"Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства".

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 20.06.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль