Справа № 826/8600/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8600/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами Міністерства охорони здоров`я України, Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року адміністративну справу за позовом Громадської спілки «Український інститут громадського здоров`я» до Міністерства охорони здоров`я України, Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Громадська спілка «Український інститут громадського здоров`я» звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України, Кабінету Міністрів України щодо не встановлення порядку проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій спалахів інфекційних хвороб та зобов`язання встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України та Кабінету Міністрів України щодо неврегулювання питання щодо встановлення порядку проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій спалахів інфекційних хвороб та зобов`язання встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб. Зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій спалахів інфекційних хвороб та зобов`язання встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, скаржники посилаються на відсутність у позивача права на звернення до суду з таким позовом.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 06 квітня 2000 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III, який набув чинності 12.05.2000 року (надалі за текстом - «Закон №1645-III»).

Згідно ст. 36 Закону №1645-III усі епідемії та спалахи інфекційних хвороб підлягають епідеміологічному обстеженню (розслідуванню) з метою встановлення причин їх виникнення, факторів передачі інфекції, визначення меж осередків інфекційних хвороб та масштабів поширення епідемії чи спалаху інфекційної хвороби, вжиття заходів щодо їх локалізації та ліквідації, а також виявлення осіб, винних у виникненні епідемії чи спалаху інфекційної хвороби.

Порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Пунктом 3 розділу Х Прикінцеві положення Закону №1645-III визначено, Кабінету Міністрів України протягом шести місяців після набрання чинності цим Законом:

подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законів України у відповідність з цим Законом;

привести у відповідність з цим Законом свої нормативно-правові акти;

забезпечити прийняття відповідно до компетенції нормативно-правових актів, що випливають з цього Закону;

забезпечити перегляд і скасування міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

13.02.2018 року позивач звернувся із запитом на публічну інформацію до Міністерства охорони здоров`я України, в якому просив надати інформацію про встановлений Порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб згідно зі ст. 36 Закону №1645-III (вид, назва, номер та дата прийняття відповідного документального акта.

Листом від 19.02.2018 р. №05.2-15/17/198/ЗПІ-18/4336 Міністерство охорони здоров`я України повідомило позивача, що для розробки проекту наказу МОЗ «Про порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) спалахів інфекційних хвороб та харчових отруєнь» відповідно до наказу Держсанепідемслужби України від 04.09.2015 р. №128 (за підписом ОСОБА_1 ) було утворено робочу групу. Відповідно до п. 3 зазначеного наказу передбачалося подання підготовленого проекту до МОЗ України (до 01.10.2015 р.). Однак, протягом 2015-2016 років проект наказу до МОЗ України Держсанепідемслужбою України не подавався. Також заявника поінформовано, що у разі подання до Управління пропозицій до проекту наказу, їх буде розглянуто у встановленому порядку.

Щодо права позивача на звернення до суду, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» від 22.03.2012 року №4572-VI (надалі за текстом - «Закон №4572-VI») громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Як вбачається з протоколу установчих зборів засновників громадської спілки «Інститут громадського здоров`я України» від 26 квітня 2018 року, Громадська спілка «Український інститут громадського здоров`я» є громадським об`єднанням без статусу юридичної особи, метою діяльності якої є профілактика інфекційних та неінфекційних хвороб, пропаганда здорового способу життя, покращення охорони здоров`я, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, здійснення публічної діяльності спрямованої на розбудову правової держави, громадянського суспільства та системи громадського здоров`я в України.

Згідно частини 1 ст. 21 Закону №4572-VI для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право: 1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі); 2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами; 3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації; 4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об`єднання та важливих питань державного і суспільного життя; 5) проводити мирні зібрання; 6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

Таким чином, оскільки рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень стосовно дотримання вимог Закону №1645-III мають безпосереднє відношення до мети діяльності позивача, він має право на звернення до суду відповідно до ст. 21 Закону №4572-VI.

Факт невиконання вимог ст. 36 Закону №1645-III щодо встановлення центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (Міністерством охорони здоров`я України) порядку проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб не заперечується відповідачами і є встановленим.

Згідно частини 2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року № 794-VII (надалі за текстом - «Закон № 794-VII») Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 2 Закону № 794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належить спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

Згідно пункту 2 частини 1 ст. 20 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, зокрема забезпечує проведення державної політики у сферах охорони здоров`я, санітарно-епідемічного благополуччя, охорони материнства та дитинства, освіти, фізичної культури і доступність для громадян послуг медичних, освітніх та фізкультурно-оздоровчих закладів; координує діяльність органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язану з охороною навколишнього природного середовища, виконанням державних, регіональних і міждержавних екологічних програм.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Згідно § 76 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 року № 950 для організації підготовки проектів актів законодавства, необхідних для забезпечення реалізації закону України та організації виконання указу Президента України, які містять завдання Кабінетові Міністрів, розробляється відповідний план (додаток 13) у порядку, встановленому пунктом 5-1 § 12 цього Регламенту.

У плані зазначаються положення (завдання), відповідальність за реалізацію (виконання) яких покладена актом на Кабінет Міністрів, заходи з реалізації (виконання) зазначених положень (завдань), органи, відповідальні за виконання, строк виконання (у разі потреби).

Секретаріат Кабінету Міністрів під час формування згідно з вимогами пункту 1 § 4 цього Регламенту щоквартальних планів-графіків внесення на розгляд Уряду проектів актів законодавства враховує завдання щодо підготовки проектів нормативно-правових актів, встановлені для центральних органів виконавчої влади планами організації підготовки проектів актів законодавства, необхідних для забезпечення реалізації закону України та організації виконання указу Президента України.

Відповідно до пунктів 1, 2 § 79 Регламенту Кабінету Міністрів України Секретаріат Кабінету Міністрів здійснює: 1) контроль за своєчасним поданням органами виконавчої влади проектів законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів, інших документів для підготовки їх до розгляду Кабінетом Міністрів та урядовими комітетами; 2) моніторинг виконання органами виконавчої влади актів Кабінету Міністрів, планів організації підготовки проектів актів, необхідних для забезпечення реалізації законів України та організації виконання указів Президента України, а також доручень Прем`єр-міністра в частині дотримання строків, визначених для їх виконання.

Про результати контролю та моніторингу Секретаріат Кабінету Міністрів систематично інформує Прем`єр-міністра.

З огляду на наведені правові норми, на Кабінет Міністрів України як центральний орган виконавчої влади покладено обов`язок здійснення контролю (моніторингу) не лише щодо прийняття власних актів, а й виконання підвідомчими міністерствами своїх обов`язків на виконання Законів України.

За таких обставин Кабінет Міністрів України також є відповідальним за тривалу відсутність відповідної законодавчої бази на виконання чинного Закону №1645-III.

Щодо зобов`язання встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій спалахів інфекційних хвороб та зобов`язання встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій та спалахів інфекційних хвороб, то вказаний обов`язок ст. 36 Закону №1645-III прямо покладено на Міністерство охорони здоров`я України, яке і має його виконати, у звязку з чим слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції щодо зобов`язання саме Міністерство охорони здоров`я України встановити порядок проведення епідеміологічного обстеження (розслідування) епідемій спалахів інфекційних хвороб.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України, Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 18 червня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.П.Мельничук