Справа № 537/3472/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.Справа № 537/3472/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

за участю предситавника позивача Долі Г.О.,

за участю позивача Поворознюка П.В.,

за участю представника відповідача Пономаренка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, місце складання м. Полтава, повний текст складено 08.11.18 року по справі № 537/3472/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати неправомірними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу" та щодо виплати грошового забезпечення з липня 2016 року по 17.02.2017 у розмірі меншому, ніж встановлений чинним законодавством України;

- визнати незаконним та скасувати наказ №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", виданий командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 ;

- визнати частково незаконним та скасувати наказ №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", виданий командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з військової служби з п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України " Про військових обов`язок і військову службу" на формулювання причини звільнення згідно пункту, частини та статті Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із подальшим внесенням відповідних змін до військового квитка ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату недонарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з липня 2016 року по дату звільнення 17.02.2017 у розмірі встановленому чинним законодавством України щодо грошового забезпечення військовослужбовців;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену при звільненні з військової служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за весь період проходження військової служби у нього не було випадків, які можна кваліфікувати як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, що могло би бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Про застосування до нього дисциплінарної відповідальності за весь період проходження служби він не повідомлявся, документів, що могли би свідчити про невиконання службових обов`язків він не підписував і ознайомлений з ними не був.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2018 у справі № 537/3472/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Військової частини польова пошта НОМЕР_3 судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.02.2017 №23-РС відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за п. «е» (через службову невідповідність), крім інших, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 205).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2017 №41, крім інших, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти управління військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.02.2017 №23-РС і відповідно до п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас (через службову невідповідність), з 17.02.2017 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з грошового забезпечення з 17.02.2017 і направлено для зарахування на військовий облік до Кременчуцького ОМВК Полтавської області (т. 1 а.с. 206).

Цим же наказом визначено не виплачувати за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби. Також визначено виплатити за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року щомісячну додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 в розмірі 1% від місячного грошового забезпечення. Утримано за нестачу майна речової служби в розмірі 2638,08 грн на підставі відомості визначення залишкової вартості майна.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 у командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 були всі законні підстави для звільнення даного військовослужбовця у зв`язку зі службовою невідповідністю, звільнення здійснено з урахуванням норм чинного на час спірних правовідносин законодавства, в межах та у спосіб, що визначені законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 12.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (в редакції чинній на момент прийняття рішення про звільнення), визначено, що дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" накладається на військовослужбовців посадовими особами, визначеними статтями 12, 59, 61, 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Виконання дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" здійснюється у строки, визначені статтею 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Виконання проводиться шляхом видання наказів по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність.

З моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів), за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, звільняються з військової служби через службову невідповідність за підставою, визначеною підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункту 228 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (в редакції чинній на момент звільнення), звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі:

застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України;

прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків;

неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби за іншими підставами, передбаченими законодавством.

Відповідно до підпункту «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно із записами службової картки старшого водія управління розвідувальної роти солдата ОСОБА_1 до даної особи неодноразово застосовувалися стягнення у вигляді суворої догани (т. 2 а.с. 77).

Так, 15.05.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 14.04.2016.

27.06.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 26.06.2016.

23.07.2016 командиром роти оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 22.07.2016 (протокол №471).

17.08.2016 командиром роти оголошено сувору догану ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв 16.08.2016 (протокол №518).

26.08.2016 командиром роти усно оголошено сувору догану ОСОБА_1 за самовільне залишення частини у період з 18.08.2016 по 25.08.2016.

Крім того, 26.06.2016 в селищі Велика Новосілка Донецької області старший водій розвідувальної роти солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння погрожував застосуванням вогнепальної автоматичної зброї по відношенню до військовослужбовців військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та цивільного населення селища Велика Новосілка Донецької області. Після погроз солдат ОСОБА_1 безпідставно застосував вогнепальну зброю, здійснивши близько восьми пострілів з закріпленого за ним на час виконання службових обов`язків в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей автомату АК-74 калібру 5,45 мм №888399 в напрямку солдата ОСОБА_3 в результаті чого останній отримав вогнепальне поранення правої ноги.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 29.062016 №1028 Про призначення службового розслідування заступником командира військової частини по роботі з особовим складом начальником відділення по роботі з особовим складом підполковником ОСОБА_4 було проведено службове розслідування за вказаним фактом.

За результатами службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 26.06.2016 в селищі Велика Новосілка Донецької області перебував у стані алкогольного сп`яніння при виконанні службових обов`язків. В діях солдата ОСОБА_1 , які мали місце 26.08.2016 у селищі Велика Новосілка Донецької області (у районах проведення антитерористичної операції), містяться ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 129, 405, 414 КК України, порушення вимог ст. 11, 12, 16, 20, 119, 152 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також положення Військової присяги щодо зобов`язання обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконання своїх службових обов`язків в інтересах співвітчизників.

Вказані обставини згодом були підтверджені Великоновосілківським районним судом Донецької області у справі 220/2151/16-к, вироком якого від 30.01.2018 (т. 2 а.с. 180-184), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.07.2018 (т. 3 а.с. 86-92), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнав повністю доведеною провину ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, по епізоду завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 та кваліфікував його дії як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, з метою залякування потерпілого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Факт вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв 22.07.2016 також знайшов своє підтвердження в судовому порядку. Так, відповідно до постанови Апеляційного суду Донецької області від 04.06.2018 у справі №237/3941/16-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП України. Провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з пропущенням тримісячного строку накладення адміністративного стягнення (т. 3 а.с. 150).

За фактом ножового поранення солдата ОСОБА_5 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 25.08.2016 №1273 було призначено проведення службового розслідування (т. 2 а.с. 68).

Відповідно до висновку акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 20.09.2016 запропоновано направити копії матеріалів розслідування у військову прокуратуру Донецького гарнізону для прийняття правового рішення, а солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (т. 2 а.с. 69-72).

Втім, за повідомленням Мар`їнського відділення поліції ГУНП в Донецькій області від 09.08.2018 кримінальне провадження за фактом поранення ОСОБА_5 закрите 29.12.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 3 а.с. 129).

За фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини у період з 18.08.2016 по 25.08.2016 командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 були винесені накази №240 від 22.08.2016 щодо зняття з котлового забезпечення та №243 від 25.08.2016 щодо зарахування ОСОБА_1 на котлове забезпечення після його повернення до розташування військової частини (т. 2 а.с. 43-44).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що усі твердження позивача щодо відсутності у нього випадків, які можна було б кваліфікувати, як невиконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій військової частини - польова пошта НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", визнання незаконним та скасування наказу №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу", визнання частково незаконним та скасування наказу №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військових обов`язок і військову службу" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Згідно наказу №23-РС від 15.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказу №41 від 17.02.2017 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" причина звільнення «через службову невідповідність» сформульована у точній відповідності до змісту норми підпункту «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже, вимоги щодо зобов`язання військової частини - польова пошта НОМЕР_1 змінити формулювання причини звільнення з п. "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на формулювання причини звільнення згідно пункту, частини та статті Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які передбачають звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України із подальшим внесенням відповідних змін до військового квитка ОСОБА_1 , також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, згідно абз.3 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

А отже, вимоги позивача щодо зобов`язання військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену при звільненні з військової служби нормою ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в частині виплати грошового забезпечення у розмірі меншому ніж встановлений чинним законодавством України та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недонарахованого грошового забезпечення за період з липня 2016 по 17 лютого 2017, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 №111 Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 18.03.2014 військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Згідно з п. 31.1 Інструкції №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до п. 31.6 Інструкції №260, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема за невихід на службу без поважних причин, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час; прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину).

Постанова Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 по справі №237/3941/16-п надійшла до військової частини 30.10.2016, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_1 позбавлений преміювання за жовтень 2016 року.

Постанова Мар`їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 по справі №237/4031/16-п надійшла до військової частини 05.12.2016, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_1 позбавлений преміювання за грудень 2016 року.

Відповідно до деталізованої довідки-розрахунку від 18.10.2017 №34/663 про грошове забезпечення (заробітну плату, винагороду) солдату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) (т. 2 а.с. 98) у період з червня 2016 по лютий 2017 нараховувалось до виплати: за червень 2016 7290,90 грн, тобто виплата здійснена у повному обсязі. При нарахуванні грошового забезпечення за липень 2016 року з солдата ОСОБА_1 утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у червні за вживання алкогольних напоїв на території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у службовий час при виконанні службових обов?язків. З урахуванням утриманого розміру преміювання, солдату ОСОБА_1 у липні нараховано 1152,53 грн. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у серпні 2016 року з нього утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у червні 2016 року з урахуванням результатів службового розслідування за фактом застосування вогнепальної зброї та поранення солдата ОСОБА_3 26.06.2016, а розмір преміювання належний йому до нарахування у липні 2016 року з урахуванням факту вживання алкогольних напоїв 22.07.2016 у службовий час при виконанні службових обов?язків. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у вересні 2016 року з нього утримано розмір преміювання належний йому до нарахування у серпні за невихід на службу без поважних причин і відсутність на військовій службі без поважних причин з 18.08.2016 по 25.08.2016 та за результатами службового розслідування, яким встановлено факт нанесення ножового поранення солдатом ОСОБА_1 солдату ОСОБА_5 . При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у жовтні 2016 року, відповідно до п. 15.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, з нього утримано розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань у зв?язку з надходженням 30.10.2016 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 постанови Мар?їнського районного суду Донецької області від 18.10.2016 по справі №237/3941/16-п та позбавлено премії відповідно до п. 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, за особисті незадовільні показники в бойовій та мобілізаційній підготовці. За листопад 2016 7252,47 грн, тобто виплата здійснена у повному обсязі. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у грудні 2016 року відповідно до п.15.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам з нього утримано розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань у зв?язку із надходженням 05.12.2016 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 постанови Мар?їнського районного суду Донецької області від 21.10.2016 по справі №237/4031/16-п та позбавлено премії відповідно до п. 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за особисті незадовільні показники в бойовій та мобілізаційній підготовці. При нарахуванні грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 у січні 2017 року, відповідно до п.31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за невихід на службу без поважних причин (відсутність на військовій службі у розташуванні підрозділу понад 3 години) солдата ОСОБА_1 позбавлено премії за січень 2017 року у повному обсязі. Згідно з п. 31.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, премія не виплачується військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю. Відповідно солдат ОСОБА_1 за лютий 2017 року позбавлений премії повністю.

Крім цього, як вже зазначалося вище, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.02.2017 №41 (т. 1 а.с. 206) визначено не виплачувати за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби. Також визначено виплатити за період з 01 лютого по 17 лютого 2017 року щомісячну додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 в розмірі 1% від місячного грошового забезпечення. Утримано за нестачу майна речової служби в розмірі 2638,08 грн на підставі відомості визначення залишкової вартості майна.

Таким чином, відповідно до деталізованої довідки-розрахунку від 18.10.2017 №34/663 про грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 даному військовослужбовцю виплачувалось належне йому (посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за військове звання, надбавка за виконання особливо важливих завдань, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та преміювання) грошове забезпечення у місяці, коли солдат ОСОБА_1 не вчиняв порушень військової дисципліни чи громадського порядку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2018 у справі № 537/3472/17 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року по справі № 537/3472/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 20.06.2019 року