Справа № 200/6519/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р. Справа№200/6519/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови виплатити з 01.01.2014 року державну пенсію на підставі ст. 54 Закону № 796, в обсязі не нижче від 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 Закону № 796 в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зобов`язати сплатити державну пенсію з 01.01.2014 року на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796, в обсязі не нижче від 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 Закону № 796 в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позову зазначає, що перебуває на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності, є потерпілим від аварії на ЧАЕС ІІ групи.

12.03.2019 року позивач звернувся до Управління з письмовим зверненням про виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

25.03.2019 року позивач отримав лист від Управління № 7350/04/14-50, в якому зазначено, що розпорядженням по управлінню від 05.01.2017 року розрахунок пенсії було приведено до вимог чинного законодавства. Також в листі зазначено, що нарахування суми доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплаченої суми в розмірі 44789,02 гривень здійснено на виплатний період лютого 2017 року.

Позивач зазначає, що з 2014 року по квітень 2019 року не отримував грошових коштів про які зазначає Управління у листі від 25.03.2019 року № 7350/04/14-50.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20 червня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 до суду з`явився.

Відповідачем надано письмовий відзив (а.с. 68-69). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач знаходиться на обліку Управління з 19.03.2007 року, як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року, залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року зобов`язано провести перерахунок з 01.01.2014 року державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче від 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законом.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було встановлено, що норми і положення статей у тому числі і статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування на 2014 рік.

Управління зазначає, що пенсійні виплати, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в тому числі й ті, розмір яких було встановлено на виконання судових рішень, здійснюються з урахуванням постанови КМУ.

Розпорядженням від 05.01.2017 року розрахунок пенсії було приведено до вимог чинного законодавства, а саме основна та додаткова пенсія згідно рішення суду нарахована за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року. Нарахування суми доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплаченої суми в розмірі 44789,02 гривень здійснено на виплатний період лютого 2017 року.

З зазначених підстав просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, що посвідчується паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм 000969574, дата оформлення 12.09.2017 року, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначено в витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 10).

Позивач має право на пенсію по інвалідності ІІ групи потерпілі від аварії на ЧАЕС, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 15.10.2013 року (а.с. 11).

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року по справі № 233/3495/14-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області провести перерахунок з 01.01.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду ІІ групи, 1-ї категорії, державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче від 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 15-17).

На виконання постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року по справі № 233/3495/14-а, видано виконавчий лист (а.с. 23).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року по справі № 233/3495/14-а залишено без змін (а.с. 20-22).

21.01.2019 року на підставі виконавчого листа по справі № 233/3495/14-а відрито виконавче провадження ВП № 58127904 (а.с. 25-26).

15.02.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ Донецької області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду (а.с. 29).

У зв`язку з тим, що позивач не отримав суму перерахунку, а виконавче провадження закінчено, ОСОБА_1 звернувся до Управління з письмовим звернення від 12.03.2019 року.

Листом від 25.03.2019 року № 7350/04/14-50 Управління повідомило, що розпорядженням по управлінню від 05.01.2017 року розрахунок пенсії на виконання постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме основна та додаткова пенсія згідно рішення суду нарахована за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року (включно). Нарахування суми доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплаченої суми в розмірі 44789,02 гривень здійснено на виплатний період лютого 2017 року (а.с. 12-14).

Аналогічна за змістом інформація, яка викладена в листі від 25.03.2019 року № 7350/04/14-50, викладена Управлінням у відзиві на адміністративний позов від 12.06.2019 року № 14647/13/14-50 (а.с. 68-69).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відстані докази саме виплати доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в сумі 44789,02 гривень.

Крім того, суд ухвалою про відкриття провадження у справі зобов`язував Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ Донецької області надати докази здійснення виплати нарахованої суми доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплаченої суми в розмірі 44789,02 гривень (платіжне доручення, розпорядження, тощо), однак Управлінням на виконання ухвали суду ненадано зазначені докази або будь-які письмові пояснення щодо виплати зазначених коштів.

Позивачем в підтвердження невиплати зазначеної доплати єдиним платежем в сумі 44789,02 гривень, надано виписки за картковим рахунком починаючи з 2014 року (а.с. 30-65). З зазначених виписках вбачається відсутність зарахування єдиною сумою в розмірі 44789,02 гривень доплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, яка за інформацією Управління здійснена на виплатний період лютого 2017 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII у розмірі, визначеному в постанові Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 у справі № 233/3495/14-а.

Так, суд у справі № 233/3495/14-а дійшов висновку, що позивач має законне право на державну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, а також на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із статтею 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Разом з цим, 14.06.2011 Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VI), яким розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Положення пункту 4 розділу VІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011.

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI, 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, положення статей 50, 54 Закону №796-XII підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону № 3491-VI та постанови № 745.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 № 4282-VI (набрав чинності 01.01.2012) було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Такий же правовий підхід був закріплений у 2013 році з прийняттям Закону України від 06.12.2012 № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (далі - Закон № 5515-VI), пунктом 4 Перехідних положень якого встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік.

Вказана норма Закону № 5515-VI також неконституційною не визнавалась та її дія у 2013 році не зупинялась.

З правового аналізу вказаних Законів та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз`яснень Конституційного Суду України випливає, що в період з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

01.01.2014 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VII, прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, передбачено не було. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Лише Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014, розділ «Прикінцеві положення» Закону України від 16.01.2014 № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, тільки з 03.08.2014 Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, у період з 01 січня по 02 серпня 2014 року правове регулювання правовідносин щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, іншими законами, крім Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не здійснювалося.

При цьому, суд враховує принцип пріоритетності Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Таким чином, у період з 01 січня по 02 серпня 2014 року Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повинно було нараховувати та виплачувати пенсію позивачу в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №619/2262/17 (пункти 46-52).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виплати позивачу за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень статей 50, 54 Закону України № 796-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

При цьому, неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими й та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі», заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України», заява №20390/07).

З урахуванням цього, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо відмови виплатити з 01.01.2014 року державну пенсію на підставі ст. 54 Закону № 796, в обсязі не нижче від 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 Закону № 796 в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії, якщо не передбачено право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Приймаючи до уваги, що повноваження відповідача з виплати пенсії у даному випадку не передбачають дискреційних повноважень відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про зобов`язання сплатити державну пенсію з 01.01.2014 року на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796, в обсязі не нижче від 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 Закону № 796 в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року у справі № 233/3495/14-а, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність відмови в частині невиплати перерахованої пенсії за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як особа віднесена до 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання відповідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85113, Доненька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року у справі № 233/3495/14-а, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2014 року у справі № 233/3495/14-а, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25 червня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова