Справа № 200/4340/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 р. Справа№200/4340/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Серих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая

до відповідача: Головного управління ДФС у Донецькій області

про: скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.09.2018 року № в розмірі 6444,87 грн., та № в розмірі 181,18 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача:

від відповідача: Яковлєва А.С. за довірен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.09.2018 року № в розмірі 6444,87 грн., та № в розмірі 181,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було проведено камеральну перевірку та складено акт про результати камеральної перевірки з питань своєчасності сплати грошового зобов`язання платника з податку з плати за землю, задекларованих у податкових деклараціях за період 2013-2018 року державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» № 1903/05-99-47-07/40695853 від 18.08.2018 року. Позивач зазначає, що на підставі акту перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення рішення від 13.09.2018 року № , якими зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6444,87 грн., та № , яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 181,18 грн. Позивач вважає прийняті податкові повідомлення рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Позивач посилається на те, що відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» підприємство на період проведення антитерористичної операції звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності розташованих на території яких здійснювалась антитерористична операція. Крім того, позивач вказує на те, що відповідно до статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Позивач зазначає, що згідно положень ст. 102 ПК України відповідач не мав законних підстав для проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань за межами 1095 днів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладені обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній посилався на те, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку за результатами якої складено акт від 18.08.2018 року № 1903/05-99-47-07. Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату платником податку узгодженого податкового зобов`язання по податковим деклараціям платника з податку з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік № від 31.01.2013 року, за 2014 рік № від 30.01.2014 року, за 2015 рік № від 05.02.2015 року, за 2016 рік № від 10.02.2016 року, за 2017 рік № від 14.02.2017 року, за 2018 рік № від 02.02.2018 року. Відповідач зазначає, що на підставі висновків викладених в акті перевірки позивачем винесено податкові повідомлення рішення від 13.09.2018 року № та № . Стосовно посилання позивача на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідач вказує, що зазначений Закон не є законом із питань оподаткування, та зазначав, що його положення суперечать нормам п. 2.1 ст. 2 та п. 7.3 ст. 7 Кодексу щодо визначення, у тому числі й зміни основних елементів податків. Відповідач вказує на те, що відповідно до п. 38.1 ст. 38 розділу 10 Податкового кодексу України «Інші перехідні положення» тимчасово на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місце знаходження на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому порядку. Відповідач зазначає, що відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р місто Лиман та населені пункти, що розташовані у Лиманському районі не входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідач вважає, що приймаючі спірні податкові повідомлення рішення діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством,

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав обставини викладені у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13 травня 2019 року позивачем надано суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22 квітня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року відкладено розгляд справи на 13 травня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, суд призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 10 червня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Державне підприємство Шахта ім. М.С. Сургая зареєстровано в якості юридичної особи 28 липня 2016 року № 0000365, включено до ЄДРПОУ за № 40695853, та перебуває на обліку як платник податків у Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що позивачем були подані до податкового органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, за 2014 рік, за 2015 рік, за 2016 рік, 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, відповідно до яких позивачем самостійно визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю за 2013 рік в розмірі 6860, 24 грн., за 2014 рік 6860,24 грн., за 2015 рік 8568,44 грн., за 2016 рік 12278,58 грн., за 2017 рік 10282,13 грн., за 2018 рік 9194,46 грн., за 2019 рік 9177,75 грн. (а.с. 87-117).

18 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати грошового зобов`язання платника з податку з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (), за результатами якої складено акт № 1903/05-99-47-07/ 40695853 (а.с. 121-122). Зазначений акт перевірки був направлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням та отриманий уповноваженою особою позивача 22.08.2018 року (а.с. 120).

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату платником податків узгодженого податкового грошового зобов`язання по податковій декларації платника з податку з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік № від 31.01.2013 року, за 2014 рік № від 30.01.2014 року, за 2015 рік № від 05.02.2015 року, за 2016 рік № від 10.02.2016 року, за 2017 рік № від 14.02.2017 року, за 2018 рік № від 02.02.2018 року.

На підставі акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення - рішення від 13 вересня 2018 року

- № , яким за затримку сплати грошових зобов`язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата) Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 6444,87 грн. (а.с. 118);

- № , яким за затримку сплати грошових зобов`язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата) Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 181,18 грн. (а.с. 119).

Позивач вважає, що прийняті Головним управління ДФС у Донецькій області податкові повідомлення рішення є протиправними, в зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог п. 46.1 ст. Податкового кодексу України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України).

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв)землекористувачі.

Згідно п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України).

Підставою до застосування штрафної санкції, згідно до податкового повідомлення-рішення є порушення п. 287.3 ст.287 Податкового Кодексу України, за що на підставі статті 126 Податкового кодексу України, застосовується штраф.

Згідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати грошового зобов`язання ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з податку з плати за землю, за результатами якої складено акт № 1903/05-99-47-07.

На підставі висновків викладених у акті перевірці податковим органом прийнято спірні податкові повідомлення рішення від 13.09.2018 року № та № .

Згідно розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення рішення від 13.09.2018 року № податковим органом визначено суму штрафу ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань, які визначені:

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № від 30.01.2014 року, дата виникнення боргу 30.03.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 571,70 грн., із затримкою на 928 днів, нараховано штраф в сумі 114,34 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № від 30.01.2014 року, дата виникнення боргу 03.03.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 571,70 грн., із затримкою на 986 днів, нараховано штраф в сумі 114,34 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік № від 31.01.2013 року, дата виникнення боргу 30.01.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 457,15 грн., із затримкою на 987 днів, нараховано штраф в сумі 91,43 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.01.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,10 грн., із затримкою на 899 днів, нараховано штраф в сумі 142,82 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.12.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 930 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.11.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 960 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.10.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 991 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.09.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 1021 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.08.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 1052 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 05.02.2015 року, дата виникнення боргу 30.07.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою на 1083 днів, нараховано штраф в сумі 142,81 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 30.05.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 48 днів, нараховано штраф в сумі 153,24 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 30.04.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 48 днів, нараховано штраф в сумі 153,24 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 30.04.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 76 днів, нараховано штраф в сумі 153,24 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 30.03.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 109 днів, нараховано штраф в сумі 153,24 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 02.03.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 137 днів, нараховано штраф в сумі 153,24 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 13.10.2016, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 643 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 13.10.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 643 днів, нараховано штраф в сумі 204,63 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 13.10.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 643 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 13.10.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 643 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.09.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 655 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.08.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 686 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.07.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 717 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.06.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 747 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.05.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 778 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.04.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 808 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 30.03.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 839 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 10.02.2016 року, дата виникнення боргу 02.03.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 1023,20 грн., із затримкою на 868 днів, нараховано штраф в сумі 204,64 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.01.2018 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,90 грн., із затримкою на 168 днів, нараховано штраф в сумі 171,38 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.12.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 199 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.11.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 229 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.10.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 260 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.09.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 290 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.08.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 321 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.07.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 352 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.06.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 382 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.05.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 413 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.04.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 443 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 30.03.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 474 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № 3 від 14.02.2017 року, дата виникнення боргу 02.03.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 856,85 грн., із затримкою на 502 днів, нараховано штраф в сумі 171,37 грн.

Згідно розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення рішення від 13.09.2018 року № податковим органом визначено суму штрафу ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань, які визначені:

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № від 30.01.2014 року, дата виникнення боргу 30.09.2016 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 571,70 грн., із затримкою на 13 днів, нараховано штраф в сумі 57,17 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік № від 31.01.2013 року, дата виникнення боргу 30.09.2017 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 473,90 грн., із затримкою на 13 днів, нараховано штраф в сумі 47,39 грн.;

- податковою декларацією з плату за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 02.02.2018 року, дата виникнення боргу 30.06.2017 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 766,20 грн., із затримкою на 17 днів, нараховано штраф в сумі 76,62 грн.;

Проте, суд зазначає, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Так, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, суд приходить висновку про протиправність нарахувань штрафних санкцій по спірним податковим повідомленням - рішенням, відповідно до розрахунку яких, визначено суму штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, а саме, з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкового рішення минуло більше як 1095 днів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року по справі № К/9901/34710/18 № 820/3544/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф до позивача за порушення строків сплати самостійно визначених податкових зобов`язань з податку з плати за землю, а саме:

По податковому повідомленню рішенню № від 13.09.2018 року:

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 91,43 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік № від 31.01.2013 року, з граничним терміном сплати 30.01.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 457,15 грн., із затримкою 987 днів;

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 114,34 грн. за порушення строків спла ти суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік № від 30.01.2014 року, з граничним терміном сплати 30.03.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 571,70 грн., із затримкою 928 днів;

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 114,34 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік № від 30.01.2014 року, з граничним терміном сплати 03.03.2014 року, сплачено 13.10.2016 року в сумі 571,70 грн., із затримкою 956 днів;

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 142,81 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік № від 05.02.2015 року, з граничним терміном сплати 30.07.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою 1083 днів;

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 142,81 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік № від 05.02.2015 року, з граничним терміном сплати 30.08.2015 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 714,05 грн., із затримкою 1052 днів;

По податковому повідомленню рішенню № від 13.09.2018 року:

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 57,17 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік № від 30.01.2014 року, з граничним терміном сплати 30.09.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 571,70 грн., із затримкою 13 днів;

- щодо визначення суми штрафу у розмірі 47,39 грн. за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю за 2013 рік № від 31.01.2013 року, з граничним терміном сплати 30.09.2016 року, сплачено 17.07.2018 року в сумі 473,90 грн., із затримкою 13 днів.

Суд зазначає, що оскільки відповідач при винесенні спірних рішень не врахував норми пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, тобто строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), в зв`язку з чим суд вважає, що податкові повідомлення рішення від 13.09.2018 року № в частині нарахування штрафу в розмірі 462,92 грн. та № в частині нарахування штрафу в розмірі 104,56 грн. є протиправними та винесеними з порушеннями норм чинного законодавства.

Окрім цього, суд вказує на те, що Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Закон України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 року № 1669-VII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведеного, датою початку проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року, станом на теперішній час АТО триває.

Відповідно до ст. 6 Закону України № 1669 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вищезазначеного закону (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 цього Закону, його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім того, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції Кабінетом Міністрі Україні затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення розпорядженням № 1053-р від 30.10.2014 р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Крім цього, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, у якому, серед інших є м. Маріуполь та с. Мелекіне, де розташовані земельні ділянки позивача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року діяло у період з 30 жовтня 2014 року по 4 листопада 2014 року та у період з 2 квітня 2015 року по 27 квітня 2015 року. Аналізуючи наведене, а також беручи до уваги факт прийняття 02 грудня 2015 року Розпорядження № 1275-р, суд зазначає, що станом на час прийняття спірного рішення факт знаходження у спірний період населеного пункту, а саме с. Рубці Лиманського району (Краснолиманського району) Донецької області, на території, де проводиться антитерористична операція - є встановленим.

Отже, суд зазначає, що позивач до 08 червня 2016 року був звільнений від сплати за користування земельною ділянкою комунальної власності, переданої йому в оренду, оскільки здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, а після внесення змін 08 червня 2016 року до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивач мав здійснювати оплату за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Також, суд звертає увагу на те, що з 15.04.2017 порядок оподаткування об`єктів оподаткування, що розташовані на тимчасово окупованій території та/або на території населених пунктів, які розташовані на лінії зіткнення, встановлено пунктом 38 підрозділ 10 Перехідних положень Кодексу в редакції Закону України від 23 березня 2017 року № 1989-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні».

У абзацах першому та другому підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу 10 Перехідних положень Кодексу встановлено, що не нараховується та не сплачується у період з 14.04.2014 по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності): за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території; за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення.

Відповідно до підпункту 38.1 підпункту 38 підрозділу 10 Перехідних положень Кодексу визначено, що: тимчасово окупована територія - територія окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, визначена відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України; територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 38.2 розділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно зазначеного розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р с. Рубці Лиманського району (Краснолиманського району) Донецької області, на території якого розташовані земельні ділянки позивача, не входять до зазначеного переліку.

Крім того, слід зауважити, що стаття 10 Закону № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Так, щодо вирішення питання обов`язкової наявності в підприємства сертифікату Торгово-промислової палати України у відповідності до статті 10 Закону № 1669-VII, суд зазначає, що стаття 6 Закону № 1669-VII є спеціальною нормою по відношенню до статті 10 цього Закону, оскільки Сертифікат ТПП є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань (не обов`язково з земельного податку), отже Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджується правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень рішень від 13 вересня 2019 року № в частині нарахування штрафу в розмірі 20% в сумі 2342,99 грн. та № в частині нарахування штрафу в розмірі 10% в сумі 104,56 грн., таким чином спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.09.2018 року № в частині нарахування штрафу в розмірі 20% в сумі 2342,99 грн. та № в частині нарахування штрафу в розмірі 10% в сумі 104,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 709,58 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.09.2018 року № в розмірі 6444,87 грн., та № в розмірі 181,18 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 13 вересня 2019 року в частині зобов`язання Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 2342,99 грн.

Визнати протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 13 вересня 2019 року в частині зобов`язання Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 104,56 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства Шахта ім. М.С. Сургая (, 85670, Донецька область, м. Вугледар) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) судовий збір в розмірі 709 (сімсот дев`ять) гривень58 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 10 червня 2019 року в присутності представника відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 20 червня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська