Справа № 761/28633/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/649/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В

з участю секретаря - Каліщук М.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Палагицької Г.С.

відповідача - Поліщука П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Поліщука Павла Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову від 04.08.2016 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, а справу закрити.

Посилається в позові на те, що 04.08.2016 він, перебуваючи за кермом власного автомобіля, на вул. Набережно-Луговій у м. Києві був зупинений відповідачем, яким відносно нього була винесена постанова за порушення, начебто, п.1.3 Додатку Правил дорожнього руху, а саме порушення правил дорожньої розмітки.

Вважає постанову необґрунтованою, а підстави для застосування адміністративного стягнення у відповідача були відсутні, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував.

На місці зупинки він повідомив відповідачу, що правил дорожнього руху, зокрема дорожню розмітку, він не порушував, на підтвердження чого у нього є відеофіксація, однак відповідач відразу встановив його вину та порушення ним Правил дорожнього руху.

Крім того, в порушення вимог закону відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення в зв`язку з невизнанням ним своєї вини, розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не надав доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року відповідачем винесено постанову серії АР № 300186 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 16 жовтня 2016 року позивач перебуваючи за кермом автомобіля, на вул. Набережно-Луговій у м. Києві був зупинений відповідачем, яким відносно нього була винесена постанова за порушення, начебто, п.1.3 Додатку Правил дорожнього руху, а саме порушення правил дорожньої розмітки.

Згідно ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Відповідач позбавив позивача можливості скористатися допомогою адвоката, відхиливши відповідне клопотання позивача, чим порушив право позивача на захист.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем, порушив дорожню розмітку.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надав суду докази на підтвердження правомірності ухваленого ним рішення, приведені позивачем твердження не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності дій з боку відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Що стосується решти тверджень позивача, викладених у позові, суд виходить з наступного.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з положеннями КУпАП протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається.

Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці, де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці, де він несе службу саме в той час.

За таких обставин, твердження позивача в цій частині суд до уваги не приймає.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 300186 від 04.08.2016, складену інспектором патрульної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Поліщуком Павлом Павловичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та закрити адміністративну справу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : В.В.Лазаренко