Справа № 826/3475/13а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року

Київ

справа №826/3475/13а

адміністративне провадження №К/9901/754/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача – Хохуляка В.В.,

суддів – Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

за участю представника відповідача: Перепелюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 (головуючий суддя – Маслій В.І., судді: Файдюк В.В., Чаку Є.В.) у справі № 826/3475/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» (далі – ТОВ «Укррослізинг») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби (далі – ДПІ у Печерському районі міста Києва) від 18.12.2012 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2013 в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 601898,00 грн., позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2012 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 601898,00 грн. та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ДПІ у Печерському районі міста Києва оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2013.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у Печерському районі міста Києва, посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, пунктів 200.1, 200.4, 200.6 статті 200 Податкового кодексу України та зазначає, що платник податків має право включити суму від’ємного значення з податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню до складу відповідного бюджетного відшкодування та/або до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. За наслідками проведеної перевірки було встановлено безпідставне декларування у травні 2012 року суми податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов’язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах у розмірі 2407592 грн., а тому до позивача було правомірно застосовано штраф відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

До Верховного Суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутністю представників. У цьому ж клопотанні позивач зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, відповідно заперечує щодо наявності підстав для задоволення касаційної скарги відповідача. Крім того, до клопотання долучено докази перейменування ТОВ «Укррослізинг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Австро-Угорська Лізингова компанія», яке є правонаступником позивача.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як з’ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Печерському районі міста Києва проведено документальну позапланову перевірку правомірності нарахування ТОВ «Укррослізинг» бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах за травень, червень, липень, серпень 2012 року, про що складено акт від 05.12.2012 №84/15-6/36258787.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого безпідставно задекларовано у травні 2012 року суму податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування у розмірі 2407592,00 грн. та порушення пунктів 200.4, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми бюджетного відшкодування за березень 2012 року на 1315789,00 грн. та за квітень 2012 року 1091803,00 грн.

За результатами перевірки встановлено, що ТОВ «Укррослізинг» суму залишку від'ємного значення лютого 2012 року в розмірі 1316500,00 грн., яка задекларована до бюджетного відшкодування у травні 2012 року, оплачено у лютому 2012 року в сумі 1315789 грн. та у березні 2012 року на суму 711,00 грн. та суму залишку від'ємного значення за березень 2012 року в розмірі 1091092,00 грн., яка задекларована до бюджетного відшкодування у травні 2012 року, оплачено у березні 2012 року в сумі 1091092,00 грн.

З огляду на зазначене, податковий орган дійшов висновку про заниження ТОВ «Укррослізинг» суми бюджетного відшкодування за березень 2012 року на 1315789,00 грн. та за квітень 2012 року 1091803,00 грн., та завищення суми бюджетного відшкодування за травень 2012 року на 1604822,00 грн.

На підставі названого акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення від 18.12.2012 №, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2012 року на загальну суму 2407592,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 601898,00 грн. грн.

За правилами пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу – зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від’ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України – сумі податкового зобов’язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від’ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов’язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

Системне тлумачення вказаних положень дає підстави вважати, що Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду, як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду. Чинне податкове законодавство не ставить також право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді в нього виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Отримання бюджетного відшкодування не є обов’язком суб’єкта господарювання, а являється його правом. При цьому, законодавчо визначено можливість погашення податкового боргу наступних податкових періодів за рахунок податкового кредиту.

Відповідно до наявних в матеріалах справи декларацій з податку на додану вартість позивача за березень 2012 року, та за квітень 2012 року, та уточнюючого розрахунку за березень 2012 року, позивачем в зазначених деклараціях в графі 23 "сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) (рядок 23.1 + рядок 23.2)" було проставлено : "-" .

До зазначених декларацій, зокрема, було додано додаток № 2 «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» (Д2), та додаток № 3, в якому заповнено лише графу «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (рядок 22 декларації звітного (податкового) періоду)».

Судами встановлено, у позивача виникло право на бюджетне відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість в березні 2012 року на суму 1315879, 00 грн. та в квітні 2012 року на суму 1091803,00 грн. Позивач, маючи право на бюджетне відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість, не задекларував його у податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні податкові періоди, а саме в розділі 23 податкової декларації, а отже фактично зазначені суми в повному обсязі зарахував у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, з огляду на що вони не підлягають врахуванню при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Водночас, податковим органом не виявлено жодних порушень у формуванні податкового кредиту за будь-який з податкових періодів, що передували звітному, не наведено обставин, які свідчили б про недобросовісність платника податків. Податковим органом не заперечувався і факт сплати позивачем своїм контрагентам відповідної суми ПДВ у складі ціні придбаних товарів (робіт, послуг) за наслідками виконання у попередніх податкових періодах операцій, за якими сформовано податковий кредит.

Враховуючи викладене, за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем вимог пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та безпідставність декларування у травні 2012 року суми податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування в розмірі 2407592,00 грн.

Відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, штрафна санкція - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків, у зв'язку із порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, враховуючи неправомірність зменшення суми бюджетного відшкодування згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, застосування штрафних фінансових санкції також є неправомірним.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 18.12.2012 № підлягає скасуванню у повному обсязі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

постановив:

Замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» на його процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Австро-Угорська Лізингова компанія».

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби – задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 – скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 18.12.2012 № .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду