Справа № 520/4738/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 червня 2019 р. Справа № 520/4738/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов.,м. Харків,61022) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова яке відбулось 18.01.2019 року протокол № 2 про відмову в переведенні ОСОБА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Шевченківське ОУПФУ м. Харкова виконати розрахунок розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з виконанням підвищення розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 цього Закону з урахуванням заробітної плати (доходу) відповідно абзаців 1 та 4 частини 1 статі 40 цього Закону, з виконанням розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із застосуванням абзацу 6 частини 2 статті 40 цього Закону в редакції Закону № 231 від 14.05.2013 року із застосуванням на підставі абзацу 3 частини 3 статті 45 цього закону, середньої заробітної плати, визначеної частиною 2 статті 40 цього закону для призначення пенсії в 2018 році;

- зобов`язати Шевченківське ОУПФУ м. Харкова перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 21.05.2018 року, з дня подачі заяви про переведення.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно наявної довідки в матеріалах справи складеної секретарем судового засідання від 14.06.2019 року, вбачається, що суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., перебував у щорічній відпустці, з 18.06.2019 року по 21.06.2019 року, включно.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не виконав вимоги ч. 2 ст. 24, ч. 1 ст. 25, абз. 3 ч. 2 ст. 27, абзаців 1, 4 ч. 1, абз. 6 ч. 2 ст. 40, абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при розрахунку пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України № 1058, що призвело до суттєвого зменшенню розрахованого розміру пенсії, у зв`язку з чим протиправно відмовив у переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, чим порушив право позивача на отримання пенсії більшого розміру.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що комісія відмовила ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із зменшенням загального розміру пенсії з 1867,39 грн., на 1587,93 грн.

14.06.2019 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI (15) від 09.07.2003 (надалі Закон № 1058).

21 травня 2018 року позивач звернулась до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про переведення з пенсію по інвалідності на пенсію за віком, розмір якої просила обчислити відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону 1058.

22 травня 2018 року позивач подала до відповідача додаток до вказаною заявою, який містив розрахунок підвищення розміру пенсії за віком (287,57 грн.,), обчислений за раніше діючим законодавством з дня набрання чинності закону № 1058 по день призначення у порядку, передбачений частинами 1, 2 ст. 42 цього Закону.

Відповідно до листа Шевченківського ОУПФУ м. Харків № 388/Г-11 від 05.06.2018 відповідачем виконано розрахунок розміру пенсії станом на 01.06.2018 за двоскладовою формулою.

Із виконаним пенсійним органом вказаним розрахунком розміру пенсії із висновком недоцільності переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком позивач не погодилась, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 639/6686/18 від 14.01.2019 зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 21.05.2018 про переведення на пенсію за віком та прийняти відповідне рішення.

На виконання вказаного рішення комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУПФУ м. Харків прийнято рішення від 18.01.2019 протокол № 2, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку із зменшенням загального розміру пенсії з 1867,39 грн., на 1587,93 грн..

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що комісія з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУПФУ м. Харків при розгляді заяви позивача від 21.05.2018 у рішенні від 18.01.2019 протоколі № 2 зазначила, що згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.10.2018, на підставі особистої заяви від 09.10.2008, як працюючій особі було проведено перерахунок пенсії від стажу та заробітної плати. Після перерахунку загальний стаж склав 43 роки стаж 4 місяці 0 днів, додатковий стаж 0 років 6 місяців 6 днів. Загальний страховий стаж зарахований по 27.09.2008.

З 15.12.2008 заявниця згідно з записами в трудовій книжці не працює.

Так, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 на момент звернення з заявою від 21.05.2108 про проведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1058 не відпрацьовано 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії, а тому підстав для проведення розрахунку пенсії за віком з урахуванням середньомісячної заробітної плати, розрахованої згідно з частиною другою статті 40 статті цього Закону відсутні.

З приводу зазначеного висновку комісії, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до розрахунку стажу позивача, виконаному Шевченківському ОУПФУ м. Харків, до призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 набула 9 років 2 місяці 27 днів страхового стажу.

Після призначення пенсії (25.09.1973 по 27.09.2008) позивач набула страховий стаж у розмірі 34 роки 1 місяць 3 дні, який не менше 24 місяців, визначених частиною 3 статті 45 Закону № 1058.

У розпорядженні Шевченківського ОУПФУ м. Харків № 119679 від 03.07.2017 вказана дата 01.05.2017 масового перерахунку та дата 01.02.2000 попереднього перерахунку індивідуального.

У розпорядженні Шевченківського ОУПФУ м. Харків № 119679 від 18.10.2017 вказана дата 01.10.2017 масового перерахунку та дата 01.02.2000 попереднього перерахунку індивідуального.

Суд зазначає, що у вказаних розпорядженнях вказана одна і та ж сама дата попереднього перерахунку, а саме 01.02.2000. Такий перерахунок є попереднім по відношенню к перерахунку виконаному 01.10.2008.

Після попереднього перерахунку пенсії (з 01.02.2000 по 27.09.2008) позивач набула страховий стаж 7 років 8 місяців 26 днів, який не менше 24 місяців, визначених частиною 3 статті 45 Закону № 1058 у зв`язку з чим суд вважає висновок комісії стосовно не відпрацювання позивачем 24 місяців страхового стажу після попереднього перерахунку необґрунтованим.

Зазначені вище документи свідчать про наявність у позивача всіх умов, встановлених ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, відповідно до яких при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), встановленої ч. 2 ст. 40 цього закону.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст. 40 Закону № 1058 тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається з середньої заробітної плати (доход) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 та 2017 роки. В 2018 році середня заробітна плата (дохід) складає 5377,90 грн..

Наведені вище обставини підтверджують про необґрунтованість застосування комісією середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 3764, 40 грн., при обчисленні частини розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 закону № 1058 замість середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки у розмірі 5377,90 грн.

Також суд зазначає, що комісія не виконала вимоги абз.3 ч. 2 ст. 27 Закону № 1058, встановив в рішення, що пенсія позивача не являлась та не являється об`єктом індексації.

Розрахунок першої складової виконаний тільки на стан 01.01.2004 у розмірі 287,57 грн із обмеженням 168,00 грн., для виплати.

Відповідно до абз. ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Суд зазначає, що розмір першої складової з обмеженням мав би бути застосований, якщо позивач звернулась б із заявою в 2004 році. Якщо при призначенні пенсії її розмір перевищував чинний на дату призначення максимальний розмір пенсії, то пенсія виплачується у розмірі максимальної пенсії. Позивач подала заяву про переведення на пенсію за віком 21.05.2018, а тому пенсія призначається у 2018 році.

Суд звертає увагу, що розмір пенсій, що призначені у 2018 році вище розміру пенсій, що призначені у 2004 році. Станом на 21.05.2018 обмеження максимального розміру пенсії складає 14520,00 грн..

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Аналізуючи вищенаведену норму, суд дійшов висновку, що підвищення першої складової є необхідною та обов`язковою частиною розрахунку розміру першої складової на дату призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що комісія з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУПФУ м. Харків протиправно не виконала вимоги абз. 3 ч.2 ст. 27 Закону № 1058, у зв`язку з чим розмір першої складової розрахунку пенсії за віком виконаний у спосіб не передбачений законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону № 1058 коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х Вс / 100% х 12, де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзац 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Комісія з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУПФУ м. Харків встановила, що страховий стаж позивача склав 43 роки 4 місяці 6 днів, додатковий стаж, який включається для обчислення розміру пенсії по інвалідності, склав 0 років 6 місяців 6 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється у місяцях. Так, загальний страховий стаж позивача складає 526 місяців.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що коефіцієнт страхового стажу за 526 місяців страхового стажу складає 0,43833, який відповідач повинен застосовувати при розрахунку розміру пенсії за вищевказаною формулою. Коефіцієнт, який застосував відповідач у розрахунках в оскаржуваному рішенні, складає 0,03917 за 47 місяців страхового стажу, що не відповідає вищенаведеним вимогам Закону.

Згідно з абз.4 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Суд зазначає, що при обчисленні частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності Закону № 1058 комісія не врахувала заробітну плату позивача за період з 01.07.2000 по 31.12.2003 та 60 місяців з 01.05.1981 р. по 30.04.1986 р., який позивача бажала врахувати для обчисленні пенсії, у зв`язку з чим не виконала вимоги ч.1 ст. 25, абз.1, 4 ч.1 ст. 40 Закону № 1058 застосувавши індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення 0,29753, в результаті чого невірно обчислено розмір другої складової.

Частиною 2 ст. 40 Закону № 1058 встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Зд = Д / Т х 100%, де:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

У довідці форми ОК-5, наданої позивачем, за період з 01.01.2004 по 27.09.2008 (57 місяців) помісячно відображені данні про заробітну плату та кількість днів, які зараховані позивачу в страховий стаж за відповідний місяць.

В даній довідці відображено:

- страховий стаж за 159 місяців у сумі 144,3491 місяця, що є «К» вказаної вище формули;

- сума коефіцієнтів зарплат відображена сума 108,48339, що є «Ск» вказаної вище формули.

Так, (Ск : К) 108,8339 : 144,3491 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 , що є коефіцієнтом заробітної плати для двоскладової формули.

У розрахунку заробітної плати (доходу) від 09.10.2008 обчислена сума коефіцієнтів зарплати за 57 місяців - 16,95914. Таким чином відображені два елементи вище наведеної формули, визначеної ч.2 ст.40 Закону № 1058: Ск = 16,95914 та К =57.

Коефіцієнт заробітної плати (Ск : К) для обчислення на дату 09.10.2008 є = 16,95914:57=0,29753.

Судом встановлено, що при виконання розрахунку другої складової відповідачем не вказано розмір коефіцієнту заробітної плати (Ск : К), в наслідок чого не вказано розмір заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (Зп), яка визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), а вказано лише середню заробітну плату за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 3764,40 грн (Зс).

Таким чином, за визначеною законодавством формулою Зп = Зс х (Ск : К), середня заробітна плата (Зп) складає 3764,40 х 0,29753 = 1120,02 грн..

У виконаному відповідачем розрахунку другої складової станом на 21.05.2018 вказано розмір коефіцієнта страхового стажу 0,03917 та розмір пенсії за віком 43,87 грн, що є елементами формули П= Зп х Кс, встановленою ч.1 ст. 27 Закону № 1058. Так, Зп = 1120,02 грн, Кс = 0,03917.

Розмір пенсії за віком 43,87 грн, обчислений за формулою, співпав з розміром пенсії за віком, вказаному у розрахунку другої складової, виконаним комісією станом на 21.05.2018.

Зазначене свідчить про те, що при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за формулою: Зп = Зс х (Ск х К) комісія застосувала коефіцієнт заробітної плати 0,29753, обчислений 09.10.2008. Станом на цю дату «К» - кількість місяців страхового стажу, за які розраховані коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В свою чергу, станом на 21.05.2018 «К» - страховий стаж за місяці, які враховані для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи (абз.6 ч. 2 ст.40 Закону № 1058).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не обчислив страховий стаж за 57 місяці за період з 01.01.2004 по 27.09.2008, які враховані для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу), у зв`язку з чим не виконав приписи абз. 6 ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 24 цього Закону.

Таким чином, невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 24; ч.1 ст. 25; абз. 3 ч. 2 ст. 27; абзаців 1 та 4 ч. 1, абз. 6 ч. 2 ст. 40; абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при виконання розрахунку пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 призвело до суттєвого зменшенню розміру пенсії за віком, у зв`язку з чим рішенням від 18.01.2019 року позивачу відмовили у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку зі зменшенням загального розміру пенсії з 1867, 39 на 1587,93 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, суд приходить до висновку, що рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова яке відбулось 18.01.2019 року протокол № 2 про відмову в переведенні ОСОБА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Суд вважає, що зобов`язання Шевченківського ОУПФУ м. Харкова виконати розрахунок розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з виконанням підвищення розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 цього Закону з урахуванням заробітної плати (доходу) відповідно абзаців 1 та 4 частини 1 статі 40 цього Закону, з виконанням розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із застосуванням абзацу 6 частини 2 статті 40 цього Закону в редакції Закону № 231 від 14.05.2013 року із застосуванням на підставі абзацу 3 частини 3 статті 45 цього закону, середньої заробітної плати, визначеної частиною 2 статті 40 цього закону для призначення пенсії в 2018 році, а також зобов`язання Шевченківського ОУПФУ м. Харкова перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 21.05.2018 року, з дня подачі заяви про переведення є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах з огляду на наступне.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Шевченківського ОУПФУ м. Харкова виконати розрахунок розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з виконанням підвищення розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 цього Закону з урахуванням заробітної плати (доходу) відповідно абзаців 1 та 4 частини 1 статі 40 цього Закону, з виконанням розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із застосуванням абзацу 6 частини 2 статті 40 цього Закону в редакції Закону № 231 від 14.05.2013 року із застосуванням на підставі абзацу 3 частини 3 статті 45 цього закону, середньої заробітної плати, визначеної частиною 2 статті 40 цього закону для призначення пенсії в 2018 році, а також зобов`язання Шевченківського ОУПФУ м. Харкова перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 21.05.2018 року, з дня подачі заяви про переведення є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова яке відбулось 18.01.2019 року протокол № 2 про відмову в переведенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків,61022) виконати розрахунок розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з виконанням підвищення розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 цього Закону з урахуванням заробітної плати (доходу) відповідно абзаців 1 та 4 частини 1 статі 40 цього Закону, з виконанням розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із застосуванням абзацу 6 частини 2 статті 40 цього Закону в редакції Закону № 231 від 14.05.2013 року із застосуванням на підставі абзацу 3 частини 3 статті 45 цього закону, середньої заробітної плати, визначеної частиною 2 статті 40 цього закону для призначення пенсії в 2018 році.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов.,м. Харків,61022) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 21.05.2018 року, з дня подачі заяви про переведення

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 24 червня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун