Справа № 620/1203/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Чернігів Справа № 620/1203/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Зайця О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство "Деснянське" (вул. Космонавтів, буд.2-Б, с. Карпилівка, Козелецький район, Чернігівська область, 17023) до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (вул. Малясова, б. 12, м. Чернігів, 14017) про визнання протиправним та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство "Деснянське" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис № 11/06 від 05.04.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство "Деснянське" забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливських веж, встановлених в господарській зоні РЛП "Міжрічинський" в мисливських угіддях ТОВ СМРП "Деснянське" за межі території природоохоронної установи.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ «СМРП «Деснянське» вважає припис Державної екологічної інспекції у Чернігівській області № 11/06 від 05.04.2019 таким, що підлягає скасуванню з підстав неправомірності кваліфікування оглядових веж - біотехнічних споруд товариства, саме як мисливських без достатніх на це ознак та підстав.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказано, що оскаржуваний припис є правомірним та винесений відповідно до чинного законодавства України.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

05 квітня 2019 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Феськовцем О.О., державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Коломійцем А.А., Сіваком А.П., Лисаком С.М. на підставі статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом № 249 від 22.11.2017 року, плану роботи Інспекції на 2019 рік та згідно з наказами начальника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 01 квітня 2019 року № 266, 267 проведена планова рейдова перевірка по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівського та Козелецького районів Чернігівської області в межах регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Міжрічинський». За результатами перевірки складено акт № 24/06.

В ході перевірки встановлено, що на території мисливських угідь ТОВ «СМРП «Деснянське» в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» виявлено 4 мисливські (оглядові) вежі на землях ДП «Козелецьрайагролісгосп» (кв.17 та 27), Косачівського лісництва ДП «Остерський лісгосп» (кв. 37) та ДП «Остерський військовий лісгосп» (кв. 99) що є порушенням ст. 18, 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та не відповідає вимогам Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», затвердженого Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області 17.05.2013 та винесено припис №11/06 щодо винесення мисливських веж за межі РЛП «Міжрічинський» та повідомити Інспекцію про вжиті заходи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відповідно на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області затвердженої наказом Державної екологічної інспекції України № 249 від 22.11.2018.

Згідно з вимогами частини першої статті 3 Закону України від 16 червня 1992 року № 2456-ХІІ «Про природно-заповідний фонд України» (Закон № 2456-ХІІ) до природно-заповідного фонду України належать, в тому числі, регіональні ландшафтні парки.

Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» (РЛП «Міжрічинський») створений відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 «Про створення регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» та рішень Чернігівської обласної ради: від 14.08.2003 «Про уточнення північної межі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський»; від 27.11.2003 «Про затвердження Проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський»; від 26.01.2007 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 28.12.2004 «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський».

Закон № 2456-ХІІ визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

Частиною третьою статті 7 вказаного Закону встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Ст. 24 Закону № 2456-ХІІ визначено, що на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

З метою забезпечення охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів РЛП «Міжрічинський», його територія ділиться на 4 функціональні зони: заповідну зону; зону регульованої рекреації; зону стаціонарної рекреації, господарську зону.

Як зазначено в акті рейдової перевірки встановлено, що в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» розміщені біотехнічні споруди (мисливські вишки).

Так, рішенням Чернігівської обласної ради від 11 вересня 2009 року «Про надання у користування мисливських угідь» ТОВ «СМРП «Деснянське», мисливські угіддя надані ТОВ «СМРП «Деснянське» терміном на 25 років для ведення мисливського господарства, загальною площею 47033,3 га.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну полі тику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Так, між Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ СМРП «Деснянське» укладено договір про умови ведення мисливського господарства від 25.01.2011 (такі договори, у відповідності до ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», який діяв на момент укладення договору, укладалися між територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання а користувачами мисливських угідь), яким визначено, що ТОВ СМРП «Деснянське» має право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Крім цього, листом за вих № 07 від 08.04.2013 Регіональним ландшафтним парком «Міжріченський» Товариству надано погодження на розташування біотехнічних споруд - оглядових веж.

Листом за вих.№ 30 від 12.03.2013 ДП «Козелецьрайагролісгосп» Товариству було також погоджено розташування саме оглядових веж.

Листом за вих. 181 від 26.06.2013 ДП «Остерський військовий лісгосп» Товариству було погоджено розміщення вказаних біотехнічних споруд.

Листом за вих. № 613 від 23.04.2013 ДП «Остерське лісове господарство» погодило Товариству розташування вказаних біотехнічних споруд - оглядових веж.

Між тим, відповідачем не було надано доказів того, що це саме мисливські вежі ТОВ СМРП «Деснянське», а не оглядові.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавством, яке регулює спірні відносини, не надано визначень та характеристики мисливським вежам та спостережним вежам. Більш того, відповідач у своему відзиві зазначає, що останні мають візуально однаковий вигляд.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийнятого оскаржуваного припису не виконано.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у ній матеріали, суд приходить до висновку, що наявні підстав для скасування оскаржуваного припису.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис № 11/06 від 05.04.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство «Деснянське» забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливських веж, встановлених в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» в мисливських угіддях ТОВ СМРП «Деснянське» за межі території природоохоронної установи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (вул. Малясова, б. 12, м. Чернігів, 14017) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство "Деснянське" (вул. Космонавтів, буд.2-Б, с. Карпилівка, Козелецький район, Чернігівська область, 17023) судові витрати у сумі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 червня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць