Справа № 602/99/19
Суддя: Радосюк А. В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/99/19
Провадження № 2-а/602/6/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ланівці за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до поліцейського УПП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 січня 2019 року поліцейським УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Григорян К.Ю. стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №699924 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії поліцейського при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати дану постанову, оскільки жодного правопорушення він не вчиняв.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що під час патрулювання 25.01.2019 року інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Григоряном К.Ю. був зупинений вантажний транспортний засіб DAF з державним номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом ПП FLIEGL SDS 350 з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 по причині того, що під час руху водій здійснив виїзд на перехрестя при сигналі світлофора який дозволяв йому рух тобто зелений, але не був уважним та не помітив, що при виїзді на перехрестя на ньому утворився затор який змусив водія зупинитися на перехресті, тим самим створивши перешкоду для руху інших транспортних засобів. На законну вимогу інспектора пред`явити документи, водій пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб та на причіп. Полюс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп водій не надав для перевірки з причини його відсутності. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.1 г та 16.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Після чого водію було вичерпно роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор Григорян К.Ю. виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП , якою на правопорушника накладено стягнення в розмірі 425 грн., відповідно до санкції статті. Інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову та наклав стягнення. Тому з вище наведених підстав представник відповідача просить відмовити

ОСОБА_2 Ф.В. у задоволенні позову.

Суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Із змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 699924 від 25.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , 25.01.2019 року, керуючи транспортним засобом DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ПП FLIEGL SDS 350 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на пред`явив полюс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 126 КУпАП України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно копії полісу №141046836 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дата реєстрації договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб ПП FLIEGL SDS 350 з номерним знаком НОМЕР_2 - 01.10.2018 року, строк дії договору з 03.10.2018 року по 02.10.2019 року.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудного відеореєстратору встановлено, що ОСОБА_1 25 січня 2019 року о 15 год. 00 хв. в м. Миколаїв, було зупинено інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Григоряном К.Ю. На вимогу інспектора УПП пред`явити документи, водій пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб та на причіп. Полюс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп водій не надав для перевірки з причини його відсутності.

З відеоматеріалів також встановлено, що ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо складення оскаржуваної постанови на місці зупинки в частині не пред`явлення полісу страхування не зазначав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до вимог ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до положень п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з вимогами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Положенням ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудного відеореєстратору встановлено, що ОСОБА_1 25 січня 2019 року під час зупинки транспортного засобу не надав поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора УПП не пред`явив поліс страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на причіп, тобто не виконав вимог п. 2.3 (ґ) ПДР України.

Суд не приймає до уваги надану позивачем копію страхового полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №141046836 від 01.10.2018 року, оскільки наявність такого полісу не звільнення особу від обов`язку пред`явити його на вимогу працівників поліції та не виключає в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 126 КУпАП.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення НК №699924 від 25 січня 2019 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесена інспектором УПП у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського УПП в Миколаївській області (місцезнаходження: м.Миколаїв вул.Новозаводська,1-Б/1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити, а постанову залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року.

Суддя: А. В. Радосюк