Справа № 480/735/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 р. Справа № 480/735/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - Ювченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/735/19
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Сумській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.03.2019.
Позивач стверджує, що вказана обставина не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки згідно сукупного аналізу грошової виручки, яка була отримана ФОП ОСОБА_1 з банківських рахунків по всіх наявних установах банків, становить лише 975 528, 00 гривень. Вказана сума є меншою ніж розмір обмеження встановлений приписами ст. 181 Податкового кодексу щодо ліміту грошової виручки.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.
Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець у період з 02.12.2009 по 22.05.2017, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 11-12).
За період з 01.01.2014 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 не була платником податку на додану вартість, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.
Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем:
- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183, пп. «б» п. 185.1 ст.185, п.185, п. 187.1 ст. 187, пп. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме встановлено заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 142 312,00 грн. у тому числі: травень-червень 2016 року в сумі 63 290,00 грн.; липень 2016 року в сумі 22 721,00 грн.; серпень 2016 року в сумі 6 557,00 грн.; вересень 2016 року в сумі 5 224,00 грн.; жовтень 2016 року в сумі 8 034,00 грн.; листопад 2016 року в сумі 16 126,00 грн.; грудень 2016 року в сумі 20 360,00 грн.;
- п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 та п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України;
- порушення пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п. 46.1 ст. 46, пп.47.1.2 п. 47.1 ст. 47, п. 48.1 ст. 48, п. 49.1, п. 49.2, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за 7 звітних (податкових) періодів, а саме: травень-грудень 2016 року.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.
Згідно із п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Обов`язком платника, зокрема, є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податковою декларацією є документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пп. 7.12 п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно із пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.
Згідно із п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства стало викладене в акті перевірки від 18.05.2017 твердження про те, що обсяг виручки ФОП ОСОБА_1 з 01.05.2015 по 30.04.2016 за даними книги обліку доходів та витрат і банківських виписок перевищує 1000000, 00 грн., а саме складає 1 196 613,25 грн.
Проте, суд не погоджується із даним твердженням відповідача, та зазначає наступне.
Під час розгляду справи на вимогу суду відповідачем було надано розрахунок обсягу виручки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.05.2015 по 30.04.2016, відповідно до якого обсяг виручки за вказаний період становить 1001560,90 грн. (а.с. 155-159).
Дійсно, як вбачається із банківських виписок по рахунку ФОП ОСОБА_1 в АТ "Ощадбанк" на вказаний рахунок за період з 01.05.2015 по 30.04.2016 надійшли кошти на загальну суму 1001560,90 грн. (а.с. 102-149, 171, 178).
Проте, як пояснила позивач у судовому засіданні, вказана сума складається не лише із коштів, отриманих від реалізації товарів, а й з власних коштів, внесених позивачем на депозит, а саме: 16.09.2015 внесено 895,00 грн., 02.10.2015 внесено 227, 00 грн., 16.10.2015 внесено 220,00 грн., 21.10.2015 внесено 500 грн., 04.11.2015 внесено 4650,00 грн., 23.11.2015 внесено 2700, 00 грн., 02.12.2015 внесено 2000,00 грн., 09.12.2015 внесено 400, 00 грн., 16.12.2015 внесено 3300,00 грн., 21.12.2015 внесено 3700,00 грн., 24.12.2015 внесено 3300, 00 грн., 14.01.2016 внесено 1950,00 грн., 15.03.2019 внесено 4744,00 грн., 07.04.2016 внесено 8000,00 грн. При цьому, при здійсненні зазначених операцій оператором банку було помилково зазначено призначення платежу: "внесення виручки готівкою" замість "внесення власних заощаджень".
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності не використовує РРО, що унеможливлює отримання позивачем виручки готівкою.
Вказаний факт також був встановлений під час проведення перевірки, про що зазначено на сторінці 4 акту перевірки від 18.05.2017 (а.с. 20).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно було включено до розрахунку обсягу виручки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.05.2015 по 30.04.2016 суми власних коштів, внесених позивачем на депозит.
Суд зауважує, що без врахування вищевказаних сум, обсяг виручки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.05.2015 по 30.04.2016 не перевищує 1 000 000,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 162-170).
Отже, відповідач дійшов хибного висновку, про порушення позивачем податкового законодавства, у вигляді неподання податкових декларацій з податку на додану вартість травень-грудень 2016 року, ненарахування та несплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за вказаний період.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи наведені відповідачем доводи, суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено фактичні докази того, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) ФОП ОСОБА_1 за період з 01.05.2015 по 30.04.2016, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).
Згідно із п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1778 грн. 91 коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 24.06.2019.