Справа № 818/2137/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2019 року

Київ

справа №818/2137/17

адміністративне провадження №К/9901/16297/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року

у справі № 818/2137/17

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі голови Кузмінкова О.М.

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі голови Кузмінкова О. М . (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії Управління внутрішніх справ України в Сумській області в особі її Голови Кузмінкова О.М щодо відмови у виготовленні та направленні до Головного управління ПФУ в Сумській області нової довідки про розмір грошового забезпечення з повною реальною інформацією за заявою ОСОБА_1 від 04 грудня 2017 року, зобов`язати відповідача виготовити та направити до Головного управління ПФУ в Сумській області нову довідку, в межах визначеної законодавством максимальної величини, про розмір грошового забезпечення пенсіонера ОСОБА_1 з повною реальною інформацією за нормами чинними на 01 січня 2016 року. Також просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року по справі №818/2137/17 скасовано, визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Сумській області в частині не виготовлення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , взамін довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22 червня 2017 року №11/169-256, нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення у розмірах: посадовий оклад - 3250,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник - 2200,00 грн., надбавка за стаж служби (45%), надбавка за службу в умовах режимних обмежень ( 10%), премія (5,74%) станом на січень 2016 року, зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління МВС України в Сумській області виготовити та видати ОСОБА_1 , взамін довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22 червня 2017 року №11/169-256, нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення у розмірах: посадовий оклад - 3250,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник - 2200,00 грн., надбавка за стаж служби (45%), надбавка за службу в умовах режимних обмежень ( 10%), премія (5,74%) станом на січень 2016 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

07 червня 2019 року позивач направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 818/2137/17.

Вказана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.

Мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався при перегляді рішення суду першої інстанції у справі № 818/2137/17, відповідають правовій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 338/830/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності або інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у п. 7 ч. 3 с. 2 та ч. 1 ст. 13 КАС України, а також ч. 1 ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Скаржником у касаційній скарзі не обґрунтовано підстав для перегляду Верховним Судом судового рішення у даній справі, яка розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в касаційному порядку. Крім того, вона не містить обґрунтування помилковості застосування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 січня 2019 року у справі №338/830/17.

З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга є необґрунтованою в розумінні ст. 333 КАС України, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. «с» ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може будь також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 20 серпня 2018 року у справі № 584/1298/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 15/5628/17 та від 30 травня 2019 року у справі № 824/16/19-а,

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 818/2137/17 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі голови Кузмінкова О.М. про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін