Справа № 826/11243/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Євгена Васильовича та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за участю третьої особи - Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Є.В. від 28 липня 2017 року індексні номери: 36370632, 36370213, 36370041, 36369563, 36369270, 36369066, 36368763, 36368478 , 36368207 , якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01 , 01 , 01 , 01 , 01 , 01 , 01 , 01 , а саме: квартири номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що розташовані адресою: АДРЕСА_1;

- зобов`язати державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Є.В. привести у попередній стан дані у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності №№ 15699829, 15700380, 15700911, 15701061 , 15701234 , 15701386 , 15701562 , 15702446 , 15702879 на об`єкти нерухомого майна - квартири номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна №№ 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року було закрито провадження у справі за вказаним позовом.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже дослідженню підлягають виключно дії державного реєстратора щодо проведення реєстраційних дій за наявності запису про заборону відчуження майна та на підставі документів, поданих неналежним заявником.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи - НОМЕР_9 червня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду і вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо юрисдикції даного спору, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що 01 серпня 2016 року на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року у справі № 202/3999/16-ц за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на квартири номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що розташовані адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюк Є.В. рішеннями від 28 липня 2017 року скасував державну реєстрації права власності ОСОБА_1 на зазначені об`єкти нерухомого майна. Реєстраційні дії були проведені на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року у справі № 202/3999/НОМЕР_5-ц.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що оскаржувані реєстраційні дії були проведені в період дії арешту на багатоквартирний будинок, накладеного у рамках кримінального провадження. Також позивач вказував на те, що документи для вчинення реєстраційних дій були подані неналежним заявником.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, обов`язковою ознакою справи адміністративної юрисдикції, окрім наявності у складі учасників процесу суб`єкта владних повноважень, також є публічно-правових характер спору, що виник між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верхового Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 826/7122/НОМЕР_4, відповідно до якої до публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом як власник квартир номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що розташовані адресою: АДРЕСА_1.

Позивач хоч і вказує на вчинення державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюком Є.В. реєстраційних дії з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проте адміністративний позов спрямований не на забезпечення дотримання публічно-правового порядку проведення державної реєстрації, а на захист права власності на квартири, реєстрація якого внаслідок прийняття оскаржуваних рішень була скасована.

Як на підставу для задоволення своїх вимог позивач в апеляційній скарзі посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9928/НОМЕР_4, згідно якої подібні спори належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Також позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 619/2019/17, у якій викладена така ж правова позиція.

Разом з тим, позивач не врахував, що Велика Палата Верховного Суду при ухваленні постанови від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 відступила від правових висновків, викладених у раніше прийнятих постановах, у тому числі у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9928/15.

Позиція, від якої Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити, полягала у тому, що у справах про оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у яких спір про право відсутній, дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не вірно визначив суд, до юрисдикції якого належить розгляд і вирішення даного спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року про закриття провадження у справі - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року про закриття провадження у справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк