Справа № 160/3352/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року Справа № 160/3352/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняМілєвській А.В.
представника позивача - Снітько Е.В. представника відповідача - Прохорова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року розгляд справи відкладено на 10.06.2019 о 13:00год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18 червня 2019 року.
Представник відповідача у поданому відзиві на адміністративний позов, просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на наступне. Протягом перевіряємого періоду позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Юніхім» і ТОВ «Захід» на підставі договорів поставки. По взаємовідносинам ПАТ «ДЗМД» з ТОВ «Юніхім» було надано видаткові накладні без зазначення в них по яким довіреностям (довіреності) була отримана дана продукція. Також не надано документів, що підтверджують транспортування вищевказаного ТМЦ (товаро-транспортні накладні, супровідні документи, довіреності та інш.) В ході аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлено, що ТОВ «Юніхім» задекларовано операції з придбання різноманітних груп товарів у постачальників, що свідчить про необхідність застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. По взаємовідносинам ПАТ «ДЗМД» з ТОВ «Захід» було надано видаткові накладні без зазначення в них по яким довіреностям (довіреності) була отримана дана продукція. Не надано документів, що підтверджують транспортування вищевказаного ТМЦ (товаро-транспортні накладні, супровідні документи, довіреності та інш.) від покупця до продавця та походження товару (сертифікати відповідності, паспорти якості та інш.). В ході аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) встановлено, що ТОВ «Захід» задекларовано операції з придбання різноманітних товарів у постачальників, що свідчить про необхідність застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Фактично ПАТ «ДЗМД» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив позов задовольнити.
Представник позивача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов та поясненнях.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені рішення виходив з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «ДЗМД» зареєстроване як юридична особа та знаходиться за адресою: м. Кам`янське, прос. Аношкіна, 179, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 02.04.2018р., перебуває на податковому обліку у Кам`янській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області та є платником податків та обов`язкових платежів до бюджету.
Не погоджуючись із винесенними рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Перевіряючи обґрунтованість висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПКУ).
Відповідно до п.п.134.1.1. ст. 134 ПКУ - прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, 198.3, п.198.6 ст. 198 ПКУ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
Водночас, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV). Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
Судом встановлено, що між позивачем та його контрагентами ТОВ "Юніхім" і ТОВ "Захід" відбулись фінансово- господарські взаємовідносини, які були відображені в податковій звітності позивача, що не заперечується відповідачем. Також, в якості доказів позивачем надано копії договорів поставки, специфікації, копії видаткових накладних та податкових накладних, які були оформлені з ТОВ "Юніхім" і ТОВ "Захід" як продавцями товару, картки складського обліку, паспорти якості, накладні СМІ, зауважень до оформлення яких контролюючим органом не зазначено.
Згідно змісту договору поставки від 17.03.2015р. №23-01/079 укладеного між ТОВ «Юніхім» (продавець) та ПАТ «ДЗМД» (покупець), встановлено, що продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та сплатити вироби зі сталі 06хн28мдт (ЭИ-943) (далі - товар) у кількості, номенклатурі, ціні, строках та умовах поставки згідно умов цього Договору та специфікацій до нього, що є невід`ємною частиною Договору. Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому Договору з подальшою автоматичною пролонгацією на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін до спливу вказаного строку не повідомила про його припинення в письмовій формі.
На виконання умов Договору позивач отримав, видаткові накладні № 2506-01 від 25.06.2018, № 0706-01 від 07.06.2018, № 0106-01 від 01.06.2018, № 3005-1 від 30.05.2018, № 0603-01 від 06.03.2018, № 1502-01 від 15.02.2018, № 2410-01 від 24.10.2017, № 1509-01 від 18.09.2017, № 1509-1 від 15.09.2017, № 0706-01 від 07.06.2017, № 0706-02 від 07.06.2017, № 0604-01 від 06.04.2017, № 0304-01 від 03.04.2017, податкові накладні: № 40 від 25.06.2018, № 37 від 07.06.2018, № 36 від 01.06.2018, № 35 від 30.05.2018, № 29 від 06.03.2018, № 25 від 15.02.2018, № 22 від 24.10.2017, № 14 від 18.09.2017, № 13 від 15.09.2017, № 10 від 16.06.2017, № 11 від 16.06.2017, № 8 від 06.04.2017, № 6 від 03.04.2017.
Оприбуткування товару відбулось на підставі прибуткових накладних №737 від 03.04.2017, №625 від 06.04.2017, №1043 від 07.06.2017, №1045 від 07.06.2017, №2109 від 15.09.2017, №1859 від 18.09.2017, №2176 від 24.10.2017, №143 від 15.02.2018, №280 від 06.03.2018, №848 від 30.05.2018, №892 від 01.06.2018, №961 від 07.06.2018, №1141 від 25.06.2018 та карток складського обліку матеріалів (стор. 127-146).
Господарська операція між ПАТ «ДЗМД» та ТОВ "Захід" також відображена в податковій звітності, що не заперечується відповідачем. В якості доказів позивачем надано копію договору поставки від 28.08.2015р. №28/08-2015 укладеного між ТОВ «Захід» (постачальник) та ПАТ «ДЗМД» (покупець), згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити сірчану кислоту (далі - товар) у кількості, по номенклатурі, цінам та технічним умовам вказаним в специфікації. Поставка проводиться залізничним транспортом постачальника, на умовах СРТ ст. Правда Придніпровська залізниця (п. 4.1 Договору). Даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016. Згідно додаткової угоди №1 від 31.12.2016 до договору поставки від 28.08.2015 визначено, що якщо жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію Договору за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору, то строк дії договору продовжується на кожен наступний календарний рік.
На виконання умов Договору позивач отримав, видаткові накладні № 10-28/2017 від 03.04.2017, № 11-28/2017 від 05.04.2017, № 12-28/2017 від 07.04.2017, № 01-28/2018 від 24.02.2018, № 02-28/2018 від 25.02.2018, № 03-28/2018 від 07.03.2018, податкові накладні: № 2 від 07.03.2018, № 10 від 12.02.2018, № 15 від 20.02.2018, № 5 від 07.04.2017, № 3 від 05.04.2017, № 1 від 03.04.2017.
Оприбуткування товару відбулось на підставі прибуткових накладних №771 від 03.04.2017, №772 від 05.04.2017, №773 від 07.04.2017, №206 від 24.02.2018, №205 від 24.02.2018, №360 від 07.03.2018. Транспортування здійснено на підставі накладних СМІ та договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії від 28.04.2017.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що господарські операції, що відбулись між позивачем та ТОВ "Юніхім" і ТОВ "Захід" для визначення податкового кредиту та витрат були фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків. Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.
Доводи відповідача, що в наданих видаткових накладних не зазначена інформація по яким довіреностям (довіреності) була отримана дана продукція є безпідставними з огляду на наступне. Видаткові накладні є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання. Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Видаткові накладні, отримані позивачем є бухгалтерськими документами, які підтверджують факт поставки, вони оформлені з урахуванням вимог Закону № 996 та Положення № 88, та є підставою для відображення вартості придбаних товарів у складі валових витрат.
Законом № 996 та Положенням № 88 встановлено вимоги до первинних документів, вони можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання: назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниць виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Та обставина, що в видаткових накладних не наведено по яким довіреностям (довіреності) була отримана продукція, дійсно, є помилкою складання видаткових накладних. Разом з тим, ця помилка не позбавляє юридичної сили усього документа, та не є беззаперечною підставою для визнання документа неналежним доказом понесених витрат, оскільки зі змісту самої видаткової накладної видається за можливе ідентифікувати вчинену господарську операцію, крім того, ні позивач, ні його контрагенти не заперечують фактів передачі-отримання товарів. Про цю обставину свідчить і відображення цих операцій в податковому обліку позивача. Що стосується відсутності прізвищ, ініціалів осіб, то ці реквізити не є обов`язковими для первинного бухгалтерського документа. Про те, що формальні помилки в первинних документах не є вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій, зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду у справі № К/800/1217/13 від 11.02.2015.
Стосовно доводів відповідача, про відсутність сертифікатів відповідності та документів підтверджуючих транспортування ТМЦ (ТТН, накладні, супровідні документи, довіреності та інш.) суд зазначає наступне. З наданих суду копій договорів вбачається, що умовами поставки товару визначено доставка покупця. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, замовниками транспорту були продавці, які і несли транспортні витрати. Тому для позивача товарно-транспортна накладна взагалі не є первинним бухгалтерським документом. Суд погоджується з доводами позивача, оскільки Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердж. наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, встановлено, що товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність продажу такої продукції за наявності інших належних доказів.
Крім цього, той факт, що згідно даних ЄДРН посадові особи ГУ ДФС встановили різницю між групами товарів, що придбаваються та продаються контрагентами ТОВ "Юніхім" і ТОВ "Захід" в одних й тих же періодах, не означає, що зміна товарної номенклатури є беззаперечним доказом наявності фіктивних господарських операцій, які оформлені паперово, а не здійснені в реальності, оскільки контрагенти могли придбати товари в одному звітному періоді, а реалізувати в наступних звітних періодах, які не були предметом перевірки зі сторони фіскальної служби.
Таким чином, надані відповідачем докази не підтверджують скоєння позивачем податкового правопорушення, яке зумовлює визначення зобов`язання по податку на додану вартість та від`ємного значення об`єктів оподаткування податком на прибуток. Висновки перевірки про допущенні порушення позивача є припущенням відповідача, а не достовірно встановленим фактом, підтвердженим належними доказами, а отже порушують закріплений в Конституції України принцип персональної відповідальності, відповідно до якого суб`єкт господарювання не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів, а може бути притягнений до юридичної відповідальності лише за власні правопорушення. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (покупцями) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями, може свідчити про податкові порушення.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що надані вище досліджені судом копії первинних бухгалтерських документів підтверджують реальність господарських операцій, а тому висновки акту перевірки щодо встановлених порушень не відповідають дійсності, спростовуються вищевказаними документами та доказами, які відповідачем не спростовані жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прийняті на підставі таких висновків оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 статті 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши правомірність прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень у відповідності до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки обставини, що слугували прийняттю оскаржуваних рішень є неправомірним, прийнятті та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовані та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги позивача про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжних доручень № 22 від 24.04.2019року. № 15 від 11.04.2019р. у розмірі 11 220, 74грн.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 червня 2019 року.

Суддя А.О. Коренев