Справа № 826/2419/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2019 року №826/2419/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі представника позивача Чижа С.С., представників відповідача Склярова О.Г. та Даценко Т.Ю., без участі представника третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа - Державна фіскальна служба України, про скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), звернулося Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, (далі - позивач), з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, (далі - відповідач, Офіс ВПП), третя особа - Державна фіскальна служба України, про скасування податкового повідомлення-рішення від № від 16.11.2017 та акту перевірки №3589/28-10-14-02/19477064 від 20.10.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 30.08.2019 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Позов мотивовано тим, що позивач не має договірних відносин з авіакомпаніями-нерезидентами і момент підписання акту чи будь-якого іншого документа, що засвідчує виконання робіт, відсутній, тому відсутній факт порушення позивачем ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Норми ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та постанови Національного банку України від 01.12.2014 № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» суперечать принципам та засадам стягнення плати за аеронавігаційне обслуговування та процедурам, які застосовуються Євроконтролем та мають застосовуватись Україною як країною-членом даної організації.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, посилаючись на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на встановлене за наслідком перевірки позивача порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», та відсутність підстав для скасування акта перевірки, який не спричиняє жодних наслідків для позивача.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань не подавала.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Позивач є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну (п.1.1 п.1 Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України).

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за експортними операціями (строків розрахунків за надані аеронавігаційні послуги), відповідно до повідомлень уповноважених банків про виявлені факти порушень законодавчо встановлених строків розрахунків по листам ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «Укргазбанк» від 09.07.2015 №153-02/2683, від 07.08.2015 №153-02/3227, від 08.09.2015 №153-02/3599, від 09.11.2015 №153-02/4478, від 09.12.2015 №153-02/5389, від 06.01.2016 №153-02/15, від 09.02.2016 №17113/1374/2016, від 09.02.2016 №153-02/287, від 09.03.2016 №17113/2565/2016, від 10.03.2016 №153-02/557, від 08.04.2016 №17113/3875/2016, від 06.05.2016 №17111/4811/2016, від 06.05.2016 №153-02/1276, від 09.06.2016 №17111/6089/2016, від 09.06.2016 №153-02/1633, від 08.07.2016 №17111/7048/2016, від 09.08.2016 №153-02/2336, від 09.09.2016 №153-02/2700, від 08.09.2016 №17111/10245/2016, від 10.07.2016 №17111/11928/2016, від 07.10.2016 №153-02/3120, від 08.12.2016 №17113/14715/2016, від 08.12.2016 №153-02/3793, від 08.11.2016 №17111/13198/2016, від 06.01.2017 №17111/157/2017, за наслідком чого складено акт від 20.10.2017 №3589/28-10-14-02/19477064 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зафіксовано встановлене порушення позивачем ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині порушення граничних строків зарахування валютної виручки згідно з виставленими Державним підприємством обслуговування повітряного руху України рахунками за аеронавігаційні послуги в Україні, перелік яких міститься в пп.3.1 п.3 Акту перевірки.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2017, яким на підставі ч.1, ч.6 ст.4 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» позивачу нараховано пеню у сумі 8 606 902,63 грн. До зазначеного податкового повідомлення-рішення додано розрахунок пені із зазначенням, зокрема, кількості днів прострочення розрахунків та суми простроченої заборгованості у відповідності до кожного рахунку, порушення по якому було встановлено контролюючим органом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Згідно з п.16 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України, аеронавігаційне обслуговування - обслуговування, яке здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден, що включає організацію повітряного руху, зв`язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), пошук і рятування, метеорологічне обслуговування та надання аеронавігаційної інформації.

Позивач надавав аеронавігаційні послуги для авіакомпаній-нерезидентів, які здійснюють міжнародні польоти над територією України.

У ході перевірки було встановлено, що кожен рахунок за аеронавігаційні послуги в Україні, виставлений позивачем іноземним авіакомпаніям, складено на підставі реєстру виконаних польотів за попередній місяць. Для кожного рахунку встановлено строк сплати не пізніше 30 календарних днів від дати складання рахунку. Строк надання претензій - не пізніше 60 календарних днів від дати складання рахунку.

Частинами 1-3 ст.36 Повітряного кодексу України передбачено наступне.

Аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі.

Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України.

Частиною 2 статті 46 Повітряного кодексу України встановлено, що міжнародні польоти у повітряному просторі України виконуються на підставі відповідних міжнародних договорів України та авіаційних правил України, основні засади яких публікуються у збірнику аеронавігаційної інформації.

Відповідно до розділу GEN 4.2-4 Збірника аеронавігаційної інформації України (http://www.aisukraine.net/current/GEN_4.2.pdf), виставлення рахунків та справляння плати за аеронавігаційне обслуговування здійснюється Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух) відповідно до законодавства України, норм ІСАО і правил Євроконтролю. Подача заявки користувачем і виконання польотів в FIR України обумовлює прийняття (погодження) користувачем порядку і правил виставлення і оплати рахунків за надане аеронавігаційне обслуговування, що діють в Україні. За польоти, які виконуються з 01.09.2014 Украерорух виставляє рахунки та справляє плату за аеронавігаційне обслуговування з ACFT всіх авіакомпаній самостійно.

Ставки і порядок розрахунку оплати встановлюються такими, які діяли на день виконання польоту. Дата, до якої повинна бути виконана оплата, зазначається в рахунку. Строк оплати: 30 (тридцять) календарних днів для нерезидентів України при оплаті в євро. Строк письмового оскарження виставленого рахунку складає 60 (шістдесят) днів з дня виставлення рахунку для нерезидентів України. Будь-яка претензія користувача не дає йому права зменшувати суму відповідного рахунку без офіційного погодження Украероруху. За будь-який неоплачений у встановлений строк рахунок нараховується пеня в розмірі 13% річних від суми заборгованості.

За вимогами ч.ч. 1, 4 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (у чинній на момент проведення операцій редакції, далі - Закон № 185/94-ВР), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно п. 1 постанов Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01.12.2014 №758, від 03.03.2015 №160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 №863, від 03.03.2016 №140, від 07.06.2016 №342, що діяли на час здійснення операцій, та на час виникнення заборгованості, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснювались у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постановою Національного банку України №361 від 28.07.2016 року «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», яка набрала чинності з 29.07.2016, пп. 1 п. 2 внесені зміни до постанови Правління Національного банку України від 07 червня 2016 року №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме змінено строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з 90 календарних днів на 120 календарних днів.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону № 185/94-ВР, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що Украерорух не має договірних відносин з авіакомпаніями-нерезидентами у розумінні чинного законодавства та відсутній момент підписання акта або іншого документа, що засвідчує надання послуг.

Статтею 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), передбачено, зокрема, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Суд відхиляє зазначені посилання позивача, оскільки з вищевикладеного вбачається, що подача заявки на здійснення польоту є фактом приєднання компанії-нерезидента до договору про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування (договору приєднання), а виставлення Украерорухом рахунку за аеронавігаційні послуги в Україні у межах спірних правовідносин підлягає кваліфікації як момент підписання документа, що засвідчує надання послуг, у відповідності до ч.1 ст.1 Закону № 185/94-ВР.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-IV, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Позивачем не доведено суду наявність підстав для звільнення провайдера послуг аеронавігаційного обслуговування від відповідальності за порушення вимог національного законодавства щодо порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не спростовано факту порушення встановлених строків зарахування виручки в іноземній валюті на його рахунки в уповноважених банках, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділам, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року N 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за N 1300/27745, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, Акт перевірки, який є службовим документом та підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати, не спричиняє для особи жодних юридичних наслідків, а тому не порушує прав позивача та не є рішенням у розумінні КАС України.

А відтак, підстави для скасування Акта перевірки - відсутні.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.77 КАС України, повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Відповідач, в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не стягуються.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (місцезнаходження: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт; ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г; ), третя особа - Державна фіскальна служба України, (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ), про скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко