Справа № 761/6171/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 червня 2019 року № 761/6171/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
прозобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 05 травня 2011 року по 01 жовтня 2017 року з урахуванням проведених виплат із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2010 календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після призначення пенсії він продовжив працювати, набув повних 24 місяці страхового стажу. Для проведення перерахунку пенсії 16 березня 2011 року позивач звернувся до відповідача та надав весь пакет документів. В заяві він просив перерахувати пенсію та прийняти у перерахунку показник заробітної плати, що передує року перерахунку пенсії, тобто за 2010 рік відповідно до вимог чинної частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно підпункту 3 пункту 11 Постанови КМУ №530. У позивача прийнято заяву та перераховано пенсію відповідно до розпорядження 185774 від 06 квітня 2011 року та зазначено, що перерахунок пенсії проведений відповідно до пункту 11 Постанови КМУ №530, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік /1197,91 гривень/. Позивач вважає, що перерахунок проведено невірно.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року адміністративну справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідно до частини другої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року зобов`язано відповідача надати належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Позивач 10 червня 2019 року надав письмові пояснення щодо змісту позовних вимог, в яких зазначив, що пенсія перерахована не відповідно до вимог його заяви, в якій вказана законна вимога і норма перераховувати пенсію по показнику заробітної плати за 2010 рік, а відповідач перерахував пенсію з показника заробітної плати за 2008 рік, тобто на показнику, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону врахована при обчисленні призначеної йому пенсії в 2009 році. Перерахування відповідачем було здійснено не на чинному в редакції від 09 липня 2007 року частини 4 статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який чинний до 01 січня 2008 року. Таким чином, його пенсія неправильно перерахована з урахуванням показника за 2008 рік. Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої сили в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідач 14 червня 2019 року надав суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 з якої вбачається, що позивач неодноразово звертався до судів різних інстанцій з пов`язаними позовними вимогами, проте в задоволенні позовів ОСОБА_1 відмовлено.

Зокрема, постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2011 року у справі №2-а-2006/11, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 грудня 2012 року, позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Крім цього, постановою Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року у справі №757/16989/14-а позивачу відмовлено в задоволенні аналогічних позовних вимог. Дану позицію підтримав Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 лютого 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Печерському районі міста Києва та отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Після призначення пенсії позивач продовжував трудову діяльність.

В березні 2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі міста Києва з заявою про перерахунок пенсії, як працюючому пенсіонеру відповідно до положень статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем перерахунок пенсії позивачеві проведено та обчислено із середньомісячного заробітку працівників у галузях економіки України за 2007 рік.

Не погоджуючись із таким діями відповідача, позивач звернувся до суду із заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 42 вказаного Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була чинна на час виникнення спірних відносин, у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія або за період страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 10 цього Закону.

Вказана редакція зазначеної норми існує після визнаних такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/, оскільки зазначені положення Закону рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними, то у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, здійснюється перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Стаття 42 цього Закону не пов`язує розмір перерахованої пенсії з розміром середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

У відповідності до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, здійснюється перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії здійснюється не раніш ніж через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії та із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

Таким чином, показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера., а саме:

1. Розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати /доходу/, з якої була обчислена пенсія;

2. При застосуванні його змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання в цій нормі, тобто за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата /дохід/ за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Таким чином, починаючи з 1 липня 2000 року враховується вся заробітна плата, в тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії. Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині 2 статті 40 цього Закону, а саме:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата /дохід/ застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць /Кз1+ Кз2+ Кз і так далі/.К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати /доходу/ застрахованої особи.

Таким чином, заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний пропрацьований місяць після призначення пенсії.

Разом з тим, у формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х (Ск :К). визначеної частиною 4 статті 42 вказаного Закону передбачено, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не зазначено за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення частини другої статті 40 цього Закону цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

Тому відповідач правильно прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, тобто за рік, що передує року звернення позивача за перерахунком пенсії як працюючого пенсіонера.

Крім того, судами неодноразово розглядалися адміністративні позови ОСОБА_1 , в яких він оскаржував законність і правильність перерахування пенсії як працюючому пенсіонеру.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Печерського районного суду міста Києва від 04 травня 2011 року по справі номер 2а-876/11 відповідача було зобов`язано провести перерахунок пенсії за період з 01 березня по 04 травня 2011 року. Перерахунок пенсії у відповідності до розпорядження 185774 від 26 липня 2011 року відповідачем за вказаний період проведено перерахунок та сума боргу була виплачена позивачеві. Надалі постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2011 року по справі номер 2а-2006/11, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року; Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року: ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 грудня 2012 року щодо застосування при розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2010 календарний рік та проведення перерахунку пенсії позивачеві було відмовлено.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем здійснено перерахування пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідачем застосовано норми чинного законодавства при здійсненні перерахунку пенсії позивачеві як працюючому пенсіонеру, та відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 . Посилання позивача на те, що відповідачем порушені його конституційні права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно, відсутні витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко