Справа № 1940/2037/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/2395/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі за її позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

суддя у І інстанції Шульгач М.П.,

час ухвалення рішення 10 год. 52 хв.,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 17 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

04 жовтня 2018 року Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - Інспекція) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП) у виді тимчасової заборони (зупинення) здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 1940/2037/18 у задоволені позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у ході судового розгляду не було здобуто доказів того, що викиди, які виділяються при діяльності ФОП, перевищують нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел. Тому не можна встановити чи потрібні на дані викиди дозвіл на викиди забруднюючих речовин.

У апеляційній скарзі позивач просить зазначене судове рішення скасувати та задовольнити поданий до суду позов. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення невірно дано правову оцінку обставинам справи та наданим доказам, у зв`язку з чим неправильно застосовано норми процесуального права. При цьому зазначає, що відсутність необхідності встановлення граничнодопустимих викидів для газового котла, печей та холодильника, що використовується ФОП, жодним чином не виключає передбаченого статтею 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» обов`язку отримати дозвіл на викиди з цього джерела забруднення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець і основними видами її діяльності є виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання. Свою діяльність ФОП здійснює за адресою АДРЕСА_1.

Інспекцією на підставі звернення ОСОБА_2 (яка проживає в АДРЕСА_1 ) було проведено позапланову перевірку у період 18-19 вересня 2018 року та складено акт № 45, у якому зазначено, що при веденні своєї діяльності по АДРЕСА_1 ФОП експлуатується: навісний газовий котел для опалення приміщення, 2 електропечі, які обладнанні зонтами для відведення викидів через металевий короб витяжної вентиляції системи в атмосферне повітря, змішувач тіста та два промислові холодильники. У процесі експлуатації газового котла при спалюванні природного газу у атмосферне повітря виділяється оксид вуглецю, азоту діоксин. При експлуатації технічного устаткування (печей) виділяються: етанол, оцтова кислота, оцтовий альдегід, фурфурол. Від холодильників у атмосферне повітря виділяється фреон. Дані викиди в атмосферне повітря ФОП здійснювались без дозволу на викиди, що є порушенням частини 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як передбачено частиною 1 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 року № 1655 визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об`єктів (підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і на стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що державний облік ведеться з метою регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних та пересувних джерел, ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.

Згідно із розділом 2 Інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10 травня 2002 року № 177, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22 травня 2002 року за № 445/6733 (далі - Інструкція), узяття на державний облік здійснюється за такими критеріями:

- об`єктів - якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік;

- видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції.

Потенційний викид - це максимальний загальний обсяг викидів забруднюючої речовини із стаціонарних джерел при роботі підприємства в режимі номінального навантаження технологічного обладнання, що передбачається проектно-кошторисною документацією.

Додаток 1 до Інструкції визначає перелік забруднюючих речовин на порогові значення потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, слід погодитись із судом першої інстанції у тому, що для визначення об`єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров`я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря без відповідного дозволу, потрібно провести заміри та встановити чи присутня хоча б одна забруднююча речовина та чи вона перевищує дозволену кількість викидів.

Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16 серпня 2004 року № 317, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2004 року за № 1102/9701, було затверджено Перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел.

На думку апеляційного суду, розробка таких нормативів для устаткування є передумовою отримання дозволу на їх використання, як джерел викидів забруднюючих речовин, а отже критерієм визначення потреби отримання дозволу для такого устаткування взагалі.

Як слідує із зазначеного Переліку, навісні газові котли, які застосовуються для обігріву приміщень, а також печі та холодильники, що використовується у харчовій промисловості, не включені до переліку устаткування, на яке необхідно отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин.

Окрім того, суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу на те, що Інспекцією не надано належного документального підтвердження того, що відповідачем у його діяльності здійснюються викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем під час проведення перевірки ФОП на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства було вчинено необхідні дії щодо відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання для з`ясування чи дійсно відповідачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Виходячи з наведеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду даної справи позивачем не встановлено факту викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел та не доведено, що на дані стаціонарні джерела необхідний дозвіл.

Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення позовних вимог Інспекції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 1940/2037/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Постанова у повному обсязі складена 20 червня 2019 року.