Справа № 826/3902/15
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3902/15 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Луговика Є. В., представника відповідача Дяченка С. В., представника третьої особи Чипової О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 16 годин 36 хвилин, дата складання повного тексту: 09 квітня 2019 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прокуратура міста Києва про визнання протиправним та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Укрпошта» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3 вимоги Державної фінансової інспекції України від 22.01.2015 року № 32-14/11 щодо усунення порушень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі судове рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2018 року вищевказані судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на ч. 13 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939), відповідно до якої обмеження у підставах проведення ревізій, визначені цим Законом, не поширюються на ревізії, що проводяться на звернення підконтрольної установи, або ревізії, що проводяться після повідомлення посадовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, про підозру у вчиненні ними кримінального правопорушення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Також апелянт у апеляційній скарзі та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив врахувати позицію ВС щодо того, що суди не мають повноважень надавати оцінку законності ухвал слідчих суддів про надання дозволів на проведення перевірок. Зазначає, що перевірка проводилась на підставі двох різних ухвал слідчих суддів (Печерського та Голосіївського районів міста Києва).

Апелянт вважає, що оскільки ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2014 р. надано дозвіл на перевірку пересилання простої письмової кореспонденції в обсягах, що значно перевищують передбачені договорами УДППЗ «Укрпошта», і оскільки пересилання поштових відправлень (поштових переказів) - це сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень (поштових переказів), то таким чином перевірка поставок палива рідинного та газу, олив мастильних охоплюється предметом перевірки.

Відповідач у апеляційній скарзі також зазначає, що захист порушеного права повинен був відбутися шляхом недопуску посадових осіб до перевірки в частині підстав та предмету перевірки.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 28.05.2019 р. за вх. № 19189, в якому позивач зазначає, що проведена перевірка не відповідає ні предмету, визначеному ухвалою слідчого судді, ні допустимій кількості проведення перевірок в межах одного кварталу.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також викладеної у постанові ВС 24.04.2018 р. позиції щодо обставин, що мають бути додаткового встановлені судом першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року, постановленій у справі № 752/189/18/14-к в рамках кримінального провадження № 0000791, на підставі направлень від 11 листопада 2014 року № 2028, 2029, 2030 посадовими особами контролюючого органу проведена позапланова виїзна ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 1 серпня 2013 року по 10 листопада 2014 року, а також - внаслідок надання дозволу на продовження строку проведення ревізії на 5 робочих днів ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року - проведена ревізія з 12 листопада по 5 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 12 грудня 2014 року №32-21/12 (а. с. 1 - 56 Т. 4).

Також контролюючим органом проведено ще одну позапланову ревізію окремих аспектів фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 1 січня 2013 року по 30 вересня 2014 року, за результатами якої складено акт ревізії від 17 листопада 2014 року № 32/21-5 (а. с. 3 - 34 Т. 6).

За результатами проведених ревізій позивачу направлено лист-вимогу від 22 січня 2015 року № 32-14/11 «Про направлення вимог щодо усунення порушень».

У пунктах 2 та 3 даного документу (акту) зазначено про необхідність вжиття підприємством заходів щодо забезпечення повернення від товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл» зайво сплачених йому коштів за поставку палива рідинного та газу, олив мастильних (бензину та дизельного палива) на суму 18776151,06 грн. по договорам поставки від 24 березня 2014 року № 015-48, 015-49 та від 26 березня 2014 року № 015-50; про вжиття підприємством заходів щодо забезпечення повернення від ТОВ «Техойл» зайво сплачених коштів за постачання газу нафтового та інших газоподібних вуглеводів, крім газу пропан, на суму 70352, 79 грн., що здійснювалося по договору поставки від 26 липня 2013 року № 12-713.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В межах даної справи питання проведення двох перевірок позивача в межах четвертого кварталу 2014 року сторонами по справі не заперечується та дослідженню колегією суддів не підлягає.

У відповідностідо ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Так у постанові від 24.04.2018 р. ВС вказав, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилась та обставина, що у IV кварталі 2014 року контролюючим органом було двічі проведено позапланову ревізію окремих аспектів фінансово-господарської діяльності підприємства, що ставить під сумнів дотримання відповідачем вимог статті 19 Конституції України і спеціального законодавства, діючого на час здійснення спірних правовідносин.

Також Верховний Суд у даній справі звернув увагу на ту обставину, що спірна вимога контролюючого органу прийнята і скерована на адресу підконтрольного підприємства в результаті проведеної в рамках кримінального провадження позапланової ревізії, предметом якої відповідно до ухвали слідчого судді від 10 листопада 2014 року у справі № 752/18918/14-к була перевірка питань, пов`язаних з повнотою діяльності підприємства щодо пересилання простої письмової кореспонденції в об`ємах, що значно перевищують передбачені договорами, без сплати офіційних платежів державному підприємству, за період з 1 серпня 2013 року.

Статтею 1 Закону № 2939 визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 8 Закону № 2939 орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону № 2939 контролюючий орган має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з положеннями ч.ч. 5-6 ст. 11 Закону № 2939 позаплановою виїзною ревізією вважається ревізія, яка не передбачена в планах роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин:

2) підконтрольною установою подано у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу державного фінансового контролю під час проведення планової чи позапланової виїзної ревізії, в якій міститься вимога про повне або часткове скасування результатів відповідної ревізії;

3) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з підконтрольною установою, якщо підконтрольна установа не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу державного фінансового контролю протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту;

4) проводиться реорганізація (ліквідація) підконтрольної установи;

5) у разі надходження доручення щодо проведення ревізій у підконтрольних установах від Кабінету Міністрів України, органів прокуратури, органів доходів і зборів, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, в якому містяться факти, що свідчать про порушення підконтрольними установами законів України, перевірку додержання яких віднесено законом до компетенції органів державного фінансового контролю;

6) у разі, коли вищестоящий орган державного фінансового контролю в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державного фінансового контролю здійснив перевірку актів ревізії, складених нижчестоящим органом державного фінансового контролю, та виявив їх невідповідність вимогам законів. Позапланова виїзна ревізія в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державного фінансового контролю лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державного фінансового контролю, які проводили планову або позапланову виїзну ревізію зазначеної підконтрольної установи, розпочато службове розслідування або у випадку повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду. Позапланова ревізія підконтрольної установи не може проводитися частіше одного разу на квартал.

Як свідчать матеріали справи, в обох актах підставою для проведення перевірки зазначено ухвалу слідчого судді Голосіївського суду м. Києва, що спростовує доводи апенята щодо проведення перевірки на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва.

Також колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо тотожності понять «перевірка обсягів пересилання простої письмової кореспонденції» та «перевірка поставок паливно-мастильних матеріалів», оскільки предмети таких перевірок суттєво різняться.

Щодо посилання впелянта на ч. 13 ст. 11 Закону № 2939 колегія суддів дійшла до висновку, що вказана норма знімає обмеження з підстав для проведення перевірки, проте не стосується обмежень у проведенні перевірок не частіше одного разу на квартал.

Крім того, колегія суддів враховує доводи апелянта щодо відсутності повноважень у суду адміністративної юрисдикції перевіряти законність ухвал слідчих суддів та підтримує таку позицію у повному обсязі.

В той же час, у справі, що розглядається законнність таких ухвал під сумнів не ставиться. Натомість, у відповідності до п. п. 1, 2, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вирішуючи питання про можливість порушення права юридичної особи піддаватися заходам контролю не частіше одного разу на квартал та обов`язковості виконання відповідачем ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне надати перевагу позивачу на виконання завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прокуратура міста Києва про визнання протиправним та скасування вимоги залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 20.06.2019 р.)