Справа № 440/1483/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1483/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника відповідача Клименко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Енергосервіс Плюс" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Енергосервіс Плюс" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.01.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні господарські операції з ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують право позивача на формування податкового кредиту. Господарські операції позивача у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/1483/19. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

23.05.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованими. Зазначив, що в ході проведення перевірки наданих позивачем первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання позивачем робіт/послуг у ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" зареєстроване як юридична особа 06.09.2016 року за № 0015713 та є платником податку на додану вартість з 01.10.2016 року /а.с. 14, том 1; а.с. 1, том 5/.

З 20.11.2018 року по 26.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "БК Енергосервіс Плюс" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Будівельна компанія "Марсал" за червень 2018, з ТОВ "В-Інтер Груп" за липень 2018, за наслідками якої складено акт перевірки № 1599/16-31-14-05-09/40809033 від 03.12.2018 /а.с. 12-52, том 1/.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму ПДВ 3098765,09 грн., в тому числі за червень 2018 року в розмірі 528777,25 грн., липень 2018 року в розмірі 2569987,84 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області 23.01.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3873456,36 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 3098765,09 грн., за штрафними санкціями в сумі 774691,27 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що предметом доказування в даній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит з податку на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит з податку на додану вартість.

Наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Тому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні (в електронному або паперовому вигляді), первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. N 996-XIV податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, норми податкового законодавства пов`язують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Обов`язковою ж умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Як слідує зі змісту акта перевірки № 1599/16-31-14-05-09/40809033 від 03.12.2018 контролюючий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій з придбання ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" робіт/послуг у ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп". Вважає, що ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп", чим порушено пункти 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму ПДВ 3098765,09 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що Товариству "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" видана ліцензія № 37-Л від 11.10.2016 року за видами робіт - господарська діяльність з будівництва об`єктів IV і V категорій складності /а.с. 67, 68, том 1/ та дозволи № 215.17.53 від 19.05.2017 року на експлуатування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та № 216.17.53 на виконання робіт підвищеної небезпеки /а.с. 69-72, том 1/.

21.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (Генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Підрядник) укладено договір №585/32 на виконання внутрішніх електромонтажних, слаботочних та пусконалагоджувальних робіт на будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва, житлового будинку №7 (4-й пусковий комплекс)/а.с. 73, 216-230, т.1/.

25.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (Генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Підрядник) укладено договір №586/43 на виконання внутрішніх електромонтажних, слаботочних та пусконалагоджувальних робіт на будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва, житлового будинку №8, житлового будинку № 9 АДРЕСА_1 пусковий комплекс) /а.с. 237-249, т.1/.

Пунктом 1.1 договорів №585/32, №586/43 визначено, що підрядник зобов`язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені договором строки, виконати у повному обсязі внутрішні електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи на житлових будинках, здати роботи генпідряднику. Генпідрядник зобов`язується прийняти виконані Підрядником належним чином роботи та здійснити їх оплату на умовах, визначених Договором.

Пунктом 5.4.21 договорів №585/32, №586/43 передбачено право підрядника залучати для виконання робіт субпідрядні організації виключно за згодою генпідрядника. Координувати діяльність субпідрядних організацій, нести відповідальність за належне виконання ними спеціальних робіт на об`єкті.

Відповідно до вимог пункту 5.4.21 договорів №585/32, №586/43 на звернення ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" № 14/11-1 від 14.11.2017 року, № 07/02-1 від 07.02.2018 року, № 07/02-2 від 07.02.2018 року, № 07/02-3 від 07.02.2018 року листами ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" № 492/1 від 16.11.2017 року, № 90/1 від 08.02.2018 року було погоджено залучення підрядних організацій ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" для виконання внутрішніх електромонтажних робіт та пусконалагоджувальних робіт на будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва, житлового будинку №7 (4-й пусковий комплекс) згідно договору від 21.03.2017 №585/32 та листами № 90/2 від 08.02.2018 року, № 90/3 від 08.02.2018 року ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" було погоджено залучення підрядної організації ТОВ "В-Інтер Груп" для виконання внутрішніх електромонтажних робіт та пусконалагоджувальних робіт на будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва, житлових будинків №8, 9 (5-й пусковий комплекс) згідно договору від 25.04.2017 №586/43 /а.с. 173-180, том 2/.

Отже, позивач у встановлений договором спосіб залучив до виконання робіт субпідрядні організації - ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп".

15.11.2017 року між ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Замовник) та ТОВ "Будівельна компанія "Марсал" (Підрядник) укладено договір підряду №709 на виконання будівельних робіт на об`єктах - житлове будівництво між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва, житловий будинок № 7, внутрішні електромонтажні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації у визначені договором строки /а.с.183-187, том 2/.

Замовник зобов`язується прийняти у Підрядника і оплатити виконані роботи. Строки виконання робіт: початок робіт - листопад 2017 року, закінчення робіт - грудень 2018 року. Датою закінчення робіт сторони вважають дату підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 2.1 договору від 15.11.2017 № 709 обумовлено, що договірна ціна робіт визначається сторонами відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, чинного законодавства України, Розрахунку договірної ціни та становить 5477460,00 грн у тому числі ПДВ 912910,00 грн. та включає вартість товарів та послуг, придбаних підрядником для виконання умов даного договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов договору, але не раніше факту їх виконання (пункт 3.1 Договору від 15.11.2017 № 709).

08.02.2018 року між ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Замовник) та ТОВ "В-Інтер Груп" (Підрядник) укладено договір підряду № 95 на виконання будівельних робіт на об`єктах - житлове будівництво між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва, житловий будинок № 7, пусконалагоджувальні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації у визначені договором строки /а.с.24-28, том 3/.

Замовник зобов`язується прийняти у Підрядника і оплатити виконані роботи. Строки виконання робіт: початок робіт - лютий 2018 року, закінчення робіт - грудень 2018 року. Датою закінчення робіт сторони вважають дату підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 2.1 договору від 08.02.2018 року № 95 обумовлено, що договірна вартість робіт (ціна) за договором визначається згідно ДСТУ БД.1.1-1-2013 по фактично виконаних об`ємах робіт, та включає вартість товарів та послуг, придбаних підрядником для виконання умов договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов договору, але не раніше факту їх виконання (пункт 3.1 Договору від 08.02.2018 року № 95).

08.02.2018 року між ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Замовник) та ТОВ "В-Інтер Груп" (Підрядник) укладено договір підряду № 97 на виконання будівельних робіт на об`єктах - житлове будівництво між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва, житловий будинок № 8, внутрішні електромонтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації у визначені договором строки /а.с.106-110, том 3/.

Замовник зобов`язується прийняти у Підрядника і оплатити виконані роботи. Строки виконання робіт: початок робіт - лютий 2018 року, закінчення робіт - грудень 2018 року. Датою закінчення робіт сторони вважають дату підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 2.1 договору від 08.02.2018 року № 97 обумовлено, що договірна вартість робіт (ціна) за договором визначається згідно ДСТУ БД.1.1-1-2013 по фактично виконаних об`ємах робіт, та включає вартість товарів та послуг, придбаних підрядником для виконання умов договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов договору, але не раніше факту їх виконання (пункт 3.1 Договору від 08.02.2018 року № 97).

08.02.2018 року між ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" (Замовник) та ТОВ "В-Інтер Груп" (Підрядник) укладено договір підряду № 99 на виконання будівельних робіт на об`єктах - житлове будівництво між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва, житловий будинок № 9, внутрішні електромонтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації у визначені договором строки /а.с.219-223, том 3/.

Замовник зобов`язується прийняти у Підрядника і оплатити виконані роботи. Строки виконання робіт: початок робіт - лютий 2018 року, закінчення робіт - грудень 2018 року. Датою закінчення робіт сторони вважають дату підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 2.1 договору від 08.02.2018 року № 99 обумовлено, що договірна вартість робіт (ціна) за договором визначається згідно ДСТУ БД.1.1-1-2013 по фактично виконаних об`ємах робіт, та включає вартість товарів та послуг, придбаних підрядником для виконання умов договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов договору, але не раніше факту їх виконання (пункт 3.1 Договору від 08.02.2018 року № 99).

З метою матеріального забезпечення виконання підрядних електромонтажних робіт на об`єктах будівництва ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" придбавались у підприємств постачальників електромеханічні матеріали, доставка яких здійснювалась безпосередньо на об`єкти будівництва в м. Київ. В подальшому придбані та отримані від генпідрядника матеріали були передані ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп", що підтверджується видатковими накладними на матеріали без права власності /а.с.34-58, том 4/.

Після завершення виконання частини підрядних електромонтажних робіт за червень, липень 2018 року на об`єктах будівництва ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" було перевірено якість виконаних субпідрядних робіт та підписано акти на закриття прихованих робіт/ а.с. 59-66, том. 4/.

На підтвердження виконання умов договорів від 15.11.2017 № 709, від 08.02.2018 року № 95, 97, 99 позивач надав суду: додатки до договорів договірні ціни та відомості ресурсів до договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт /а.с.188-248, том 2; а.с.29-87, том 3; а.с. 111-192, том 3; а.с. 224-250, том 3; а.с. 1-21, том 4/.

Дослідивши вказані первинні документи складені для документального оформлення господарської операції з придбання ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" робіт/послуг у ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп", суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" виписані податкові накладні та зареєстровані у єдиному реєстрі податкових накладних /а.с. 1-21, 88-105, 193-218 том3; 22-33, том 4/.

Суми ПДВ за податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту за червень, липень 2018 року.

Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Зазначені податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідачем не заперечувалось та підтверджено залученими до матеріалів справи копіями квитанцій №1.

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та відзиві на позовну заяву відсутні.

Також, контролюючим органом не заперечується, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагенти позивача мали статус платника податку на додану вартість та були зареєстровані як юридичні особи у встановленому законодавством порядку.

Оплата вартості виконаних електромонтажних робіт була здійснена позивачем шляхом перерахування грошових коштів на поточні банківські рахунки ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп", що не заперечується відповідачем в акті перевірки та підтверджується копіями платіжних доручень /а.с. 67-113, том 4/.

У відзиві на позов ГУ ДФС у Полтавській області зазначає про недостатність ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" матеріальних ресурсів для здійснення задекларованих господарських операцій, однак дане твердження не відповідає фактичним обставинам справи. Матеріали справи свідчать, що позивачем самостійно придбавались необхідні для виконання підрядних робіт ТМЦ та утримувались відповідні матеріали від Генпідрядника, які в подальшому були передані ТОВ "Будінвестремонт" відповідно до видаткових накладних на матеріали (без права власності).

Суд відхиляє твердження відповідача про недостатність у ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності які базуються на підставі відомостей про нарахування заробітної плати застрахованим особам, оскільки відповідачем не надано жодних доказів проведення зустрічної звірки ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" та дослідження первинних документів, які б підтверджували реальний обсяг фізичного навантаження на працівників, реальну, а не ймовірну, кількість відпрацьованих ними робочих днів та не досліджено чи залучались підрядником додаткові трудові ресурси в тому числі на підставі цивільно-правових договорів.

Також слід зазначити, що факт реальності здійснення господарських операцій з придбання позивачем робіт/послуг у ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за червень, липень 2018 року. Вказані акти свідчать, що уповноваженими представниками Генпідрядника - ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" на об`єктах будівництва: внутрішні електромонтажні, слаботочні та пусконалагоджувальні роботи на житловому будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва, житлові будинки 7, 8, 9, без зауважень були прийняті виконані ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" підрядні електромонтажні роботи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на кримінальні провадження №0000104, № 0000029, відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, як на підставу для винесення спірних рішень, оскільки суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагентів позивача, який би набрав законної сили, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог статей 198, 200 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

З огляду на зазначене, податковий кредит за червень, липень 2018 року позивачем сформовано на підставі виписаних ТОВ "Будівельна компанія "Марсал", ТОВ "В-Інтер Груп" податкових накладних, отриманих в ході виконання господарських операцій, підтверджених належними первинними документами, що ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власного рішення, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "Будівельна компанія "Енергосервіс Плюс" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Енергосервіс Плюс" (36007, м. Полтава, вул. Квітки Цісик, 35, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 23.01.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Енергосервіс Плюс" (36007, м. Полтава, вул. Квітки Цісик, 35, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210 ( дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя А.Б. Головко