Справа № 120/188/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/188/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

20 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Обревко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, повний текст рішення складено 11.04.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 21 січня 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Вінницькій області (, адреса: вул. Магістратська, 37, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання протиправною та скасування постанови.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.10.2018 року співробітники Управління Держпраці у Вінницькій області на підставі направлення на проведення інспекційного проведення № 4246/04-03 від 05.10.2018 року прибули на місце здійснення ним підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, у зв`язку з відсутністю документів за вказаним місцем діяльності та ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування відповідач склав акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН/1586/194/НП від 05.10.2018 року. Крім того, відповідач надав позивачу письмову вимогу № ВН/1586/194/ПД від 05.10.2018 року про надання відповідних документів у строк до 09:00 год. 08.10.2018 року, які необхідні для проведення інспекційного відвідування. В подальшому, відповідач виніс постанову № ВН1586/194/НП/НД/НП/ТД-ФС від 19.10.2018 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 штрафу у розмірі 372300,00 грн. Вважаючи, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено за безпідставністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

5. Апелянт зазначив, що 05.10.2018 року співробітники Управління Держпраці у Вінницькій області на підставі направлення на проведення інспекційного проведення № 4246/04-03 від 05.10.2018 року прибули на місце здійснення ним підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, у зв`язку з відсутністю документів за вказаним місцем діяльності та ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування відповідач склав акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН/1586/194/НП від 05.10.2018 року. Крім того, відповідач надав позивачу письмову вимогу № ВН/1586/194/ПД від 05.10.2018 року про надання відповідних документів у строк до 09:00 год. 08.10.2018 року, які необхідні для проведення інспекційного відвідування. В подальшому, відповідач виніс постанову № ВН1586/194/НП/НД/НП/ТД-ФС від 19.10.2018 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 штрафу у розмірі 372300,00 грн.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Згідно направлення на проведення інспекційного відвідування № 4246/04-03 від 05.10.2018 року, виданого на підставі наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 05.10.2018 року за № 1185-о, уповноваженими особами Управління Держпраці у Вінницькій області розпочато інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 .

7. 05.10.2018 року інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим Сергієм Олександровичем , була здійснена спроба інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 щодо додержання законодавства про працю в частині укладення трудових договорів, за адресою: АДРЕСА_2 .

8 . За результатами, інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН1586/194/НП від 05.10.2018 року, у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

9. Крім того, було складено письмову вимогу про надання документів № ВН1586/194/ПД від 05.10.2018 року, якою відповідно до пп. 2 п. 11, 12, 18 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, ФОП ОСОБА_3 зобов`язано у строк до 09:00 год. 08.10.2018 року надати наступні документи: трудові договори з найманими працівниками; повідомлення ДФС про прийом працівників на роботу; відомості нарахування і виплати зарплати та сплати ЄСВ.

10. 08.10.2018 року інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області, Гаєвим Сергієм Олександровичем , повторно складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ВН1586/194/НП від 08.10.2018 року, у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю

11. З урахуванням актів про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН1586/194/НП від 05.10.2018 року та № ВН1586/194/НП від 08.10.2018 року, вимоги про надання документів № ВН1586/194/ПД від 05.10.2018 року Управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято оскаржувану постанову № ВН1586/194/НП/НД/НП/ТД-ФС від 19.10.2018 року про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 штрафу у розмірі 372300,00 грн.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Апелянт зазначив, що 05.10.2018 року співробітники Управління Держпраці у Вінницькій області на підставі направлення на проведення інспекційного проведення № 4246/04-03 від 05.10.2018 року прибули на місце здійснення ним підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, у зв`язку з відсутністю документів за вказаним місцем діяльності та ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування відповідач склав акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН/1586/194/НП від 05.10.2018 року. Крім того, відповідач надав позивачу письмову вимогу № ВН/1586/194/ПД від 05.10.2018 року про надання відповідних документів у строк до 09:00 год. 08.10.2018 року, які необхідні для проведення інспекційного відвідування. В своїх доводах апелянтах стверджує, що всі працівники у нього офіційно оформлені, документи не міг надати через обмеження в часі.

13. Відповідач зазначив, що 05.10.2018 року при спробі провести інспекційне відвідування, встановлено факт використання найманої праці суб`єктом господарювання без належного оформлення трудових відносин 8-ма найманими працівниками. Документального підтвердження факту оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_3 не надав, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН1586/194/НП від 05.10.2018 року та вимога про надання документів № ВН1586/194/ПД від 05.10.2018 року в строк до 09 годин 08.10.2018 року, а саме трудових договорів з найманими працівниками, повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, відомості нарахування та виплати заробітної плати та сплати єдиного соціального внеску. У визначений строк, ФОП ОСОБА_3 вказані документи не надав, про що повторно складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ВН1586/194/НП від 08.10.2018 року.

14. Крім того, 19.10.2018 року під час розгляду справи про накладення штрафу за порушення передбачене абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, уповноважений представник ОСОБА_6 документів, зазначених у вимозі № ВН1586/194/НП від 05.10.2018 року не надав.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

17. В цьому випадку, слід наголосити, що Закон № 877-V визначає основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а як слідує з тлумачення поняття принцип - це твердження, яке сприймається як головне, важливе, суттєве, неодмінне або, принаймні, бажане.

18. Статтею 1 Закону № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

19. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

20. Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

21. Згідно з частиною 5 вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

22. Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V.

23. Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон № 877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

24. Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

25. Крім того, у абзаці 5 частини першої статті 6 Закону № 877-V зазначено, що у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.

26. Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

27. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

28. Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.6 Положення № 96).

29. Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп. 5 пункту 6 Положення №96).

30. Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (Пункт 7 Положення № 96).

31. Управління Держпраці у Вінницькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці у Вінницькій області, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 року №84 у новій редакції.

32. Таким чином, відповідач у справі є органом владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

33. Процедуру проведення управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 (далі - Порядок № 295).

34. Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

35. Абзацом 1 пункту 2 Порядку 295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

36. За приписами п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

37. Апеляційний суд встановив, що працівниками ГУ ДФС у Вінницькій області 5.10.2018 року була проведена фактична перевірка апелянта з питань дотримання трудового законодавства щодо оформлення належним чином найманих працівників і порушень з цього питання виявлено не було. / а.с. 23-25/. Вказаний факт підтверджує доводи апелянта про те, що всі особи, які працюють в нього, є офіційно працевлаштованими. Контролюючим органом перевірялись трудові угоди, про зазначено у вищевказаному акті.

38. Апеляційний суд, проаналізувавши наказ про проведення перевірки апелянта, зазначає, що в ньому відсутні посилання на джерела інформації, з яких був зроблений висновок про наявність нібито порушень трудового законодавства з боку апелянта.

39. Суд першої інстанції вдався до оцінки виявлених порушень з приводу оформлення трудових відносин з найманими працівниками, не з`ясувавши чи були підстави для призначення та проведення такої перевірки .

40. Таким чином, судова колегія апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку, що відповідач, в даному випадку, діяв не в межах, визначених законодавством, чим вчинив протиправні дії щодо прав та інтересів позивача, які підлягають захисту, шляхом скасування припису та постанов про застосування штрафу, оскільки вони, з огляду на встановлені у справі обставин, є незаконними. Судом першої інстанції не дотримані норми процесуального права, оскільки не встановлені всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення та прийняття у ній законного та обґрунтованого рішення, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового за результатами апеляційного розгляду.

41. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2019 року у справі № 809/799/17.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

42. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

43. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

44. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

45. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

46. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

47. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

48. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі «Ляшко проти України» (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п. 47.

49. Сув відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

50. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

51. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

52. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

53. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати , які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

54. Судом встановлено, що позивачем про подачі позову сплачено судовий збір в сумі 3723 грн., що підтверджується квитанцією № 1.0.0..1 від 18.01.2019 року / а.с. 2/, та при подачі апеляційної скарги сплачено 5584,50 грн., що підтверджується квитанцією № 30751 / а.с. 239/, а всього 9307,5 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у вінницькій області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу № ВН 1586/194/НП/НД/НП/ТД-ФС від 19 жовтня 2018 року.

Відшкодувати ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9307,5 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Вінницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 червня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.