Справа № 560/976/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/976/19

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В`ячеслав Костянтинович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

12 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Клюцук В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (суддя Блонський В.К.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якій просить постановити рішення, яким визнати незаконними (протиправними) дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо :

- невиконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010;

- невиплати ОСОБА_2 протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року пенсії розміром кратним 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу ІІІ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- володіння належним ОСОБА_2 майном (пенсією) розміром 519 788,83 грн.;

- завдання ОСОБА_2 протягом 13 серпня 2010 року - 20 листопада 2017 року матеріальної шкоди (збитків) розміром 519 788,83 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 170 КАС України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення. У скарзі позивач зазначає, що позовні вимоги, заявлені у даному позові відмінні від позовних вимог, що були предметом розгляду у справі №2-а-1377/2010, а тому підстав для відмови у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 170 КАС України не має.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив колегію суддів скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідачі заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу від 03 квітня 2019 року з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, який подано до суду 15 травня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року у справі № 2-а-1377/2010 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , а саме:

- визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янці-Подільському;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янці-Подільському провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 та ст. 67 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13.08.2010 року, як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катаст рофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю - 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана постанова набрала законної сили 21 липня 2011 року, відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2011 року.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаного судового акту відповідачем були проведені певні нарахування сум пенсії позивачу.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_2 оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо невиконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010, які полягають у не виплаті належної позивачу пенсії розміром кратним 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 роз. III Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На думку суду першої інстанції, підставою звернення до суду позивача, стало неналежне виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судового рішення по справі № 2-а-1377/2010, яке набрало законної сили.

Таким чином, Хмельницький окружний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивач вже звертався до суду з позовом до того самого відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав, і не погоджуючись з правомірністю таких дій, оскаржує їх у даному позові. Враховуючи, що постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року у справі № 2-а-1377/2010 набрала законної сили, є такою, що постановлена судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі. При цьому в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції такий висновок суду не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи абозаконні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог КАС адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, колегія суддів зауважує, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, приймаючи оскаржувану ухвалу від 03 квітня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року у справі № 2-а-1377/2010 набрала законної сили, є такою, що постановлена судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, а тому є підстави для застосування пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України та відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Досліджуючи постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року у справі № 2-а-1377/2010, колегією суду встановлено, що вказаним рішенням задоволено наступні позовні вимоги ОСОБА_2 :

- визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янці-Подільському;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янці-Подільському провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 та ст. 67 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13.08.2010 року, як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катаст рофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю - 75% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач заявляє вимогу про визнання незаконними (протиправними) дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо :

- невиконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010;

- невиплати ОСОБА_2 протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року пенсії розміром кратним 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу ІІІ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- володіння належним ОСОБА_2 майном (пенсією) розміром 519 788,83 грн.;

- завдання ОСОБА_2 протягом 13 серпня 2010 року - 20 листопада 2017 року матеріальної шкоди (збитків) розміром 519 788,83 грн.

З аналізу зазначеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що у даній справі спір, який виник між сторонами відмінний від позовних вимог, що були предметом розгляду у справі №2-а-1377/2010.

Перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі визначено статтею 170 КАС України. Зокрема, пунктом 2 даної норми передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Всупереч зазначеному, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не надав належну оцінку вказаним обставинам справи, у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, передчасно прийшов до висновку, що позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень саме при виконанні судового рішення та відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому з метою забезпечення права позивача на доступ до суду є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Сушко О.О.