Справа № 826/11709/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2019 року № 826/11709/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна в податкову заставу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №11320-17 від 03.05.2017 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про нарахування суми грошового зобов`язання в розмірі 25 000,00 гривень, зі сплати транспортного податку;

визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна в податкову заставу №11320/17-11від 03.05.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за відсутності узгодженого податкового боргу, контролюючим органом прийнято протиправне рішення про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2017 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем позовні вимоги підтримано, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних в останнього повноважень, у зв`язку з перебуванням на праві власності у позивача об`єкта оподаткування, визначеного положеннями статті 267 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримано податкову вимогу №11320-17 від 03.05.2017, згідно якої повідомлено позивача про те, що станом на 02.05.2017 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 25 000,00 грн.

Крім того, рішенням 11320/17-11 від 03.05.2017 про опис майна у податкову заставу, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України, податковим органом здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1

Наголошуючи на відсутності узгоджених податкових зобов`язань та не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576 (в редакції, чинній на час прийняття спірних рішень), податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.

Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв`язку з наведеним, згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме: легкового автомобілю марки Toyota Land Cruiser 200 державний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації 05.04.2013 р.

На підставі викладеного, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.06.2015 р. № 3904-17, яким позивачеві визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200 державний номер НОМЕР_1 викрадено невідомими особами, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом із Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, а станом на 15.09.2015 р. автомобіль перебуває у розшуку, що підтверджується довідкою, виданою начальником відділення СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві та даними бази розшуку МВС України транспортних засобів.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Судом встановлено, що ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2015 в адміністративній справі №826/22513/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.06.2015 р. № 3904-17 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, у зв`язку з наведеним та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від 10.06.2015 р. № 3904-17 в силу закону, вважаються неузгодженими та, відповідно, станом на момент винесення спірних податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу від 03.05.2017- не набули статусу податкового боргу.

Зі змісту оскаржуваної податкової вимоги вбачається, що сума податкового боргу включає, так звані, узгоджені грошові зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, а податкова вимога може бути надіслана платнику податку тільки у разі наявності у нього податкового боргу.

Водночас, беручи до уваги той факт, що позивачем оскаржено зазначене податкове повідомлення-рішення до Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку, що податкове зобов`язання визначене відповідачем не набрало статусу податкового боргу, а отже надіслання позивач крім у податкової вимоги є передчасним.

Більш того, згідно положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.06.2016 в адміністративній справі №826/22513/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.06.2015 р. № 3904-17.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума, визначена податковим повідомленням-рішенням 10.06.2015 р. № 3904-17, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі, є безпідставно нарахованою та не являється податковим боргом, оскільки є неузгодженою.

За таких обставин, відповідачем протиправно винесено податкову вимогу про сплату податкового боргу №11320-17 від 03.05.2017 у розмірі 25 000,00 грн. без урахування всіх обставин, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Поряд з цим, відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 Податкового кодексу України).

Абзацом третім пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно пункту 91.1 статті 91 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого.

Таким чином, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Враховуючи те, що встановлено відсутність податкового боргу у позивача в сумі 25 000,00 грн. та протиправність винесення податкової вимоги №11320-17 від 03.05.2017, суд вважає, що відповідач при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, доказів, які спростовували б доводи позивача відповідач суду не надав.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 2, 12, 257, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 30.05.2017 №11320-17 про сплату податкового боргу в сумі 25 000,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна в податкову заставу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 30.05.2017 №11320/17-11.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук