Справа № 540/734/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/734/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

08.04.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 06.11.2018 року №005501405, 005511405.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що заступником начальника ГУ ДФС у Херсонській області на підставі Акту фактичної перевірки від 25.10.2018 року №0462/21/22/РРО/ прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.11.2018 року №005501405 про застосування штрафної санкції в сумі 20 520 грн. та від 06.11.2018 року №005511405 про застосування штрафної санкції в сумі 510 грн. Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, так як фактична перевірка 19.11.2018 року не відбулася оскільки ревізори не мали законних підстав для її проведення. Так, всупереч вимог п.80.7 ст.80 ПК України, перевірка щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявність патентів та ліцензій проводилась одноосібно головним державним ревізором інспектором Кузьминовим С.В., а щодо використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин одноосібно ревізором-інспектором Данієляном А.Р. Також зазначає, що будь яких належних та допустимих доказів порушень проведення розрахункових операцій на суму 4101 грн. матеріали перевірки не містять. На підтвердження позиції посилається на постанови Верховного суду від 12.06.2018 року у справі №821/597/17 та від 16.01.2018 у справі №826/442/13-а, відповідно яких у випадку незаконності перевірки, прийнятий за результатами такої перевірки акт автоматично підлягає визнанням протиправним та скасуванню, а прийняте на підставі незаконної перевірки податкове повідомлення-рішення не може вважатись правовірним. Враховуючи зазначене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 15.04.2019 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

07.05.2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 13.05.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 04.06.2019 року.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року розгляд справи, призначений на 04.06.2019 року відкладено у зв`язку з перебуванням головуючої судді Ковбій О.В. у відрядженні на 14.06.2019 року.

31.05.2019 року надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог. Зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі висновків Акту фактичної перевірки від 25.10.2018 №0462/21/22/РРО/, складеного за наслідками проведеної фактичної перевірки, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 01.10.2018 №1021, направлень на проведення фактичної перевірки від 18.10.2018 №1072, №670 ФОП ОСОБА_1 , кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено порушення п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 №637, п. 11 розділу II Постанови "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" №"148 від 29.12.2017, а саме не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів, та порушення п. 44. 3 ст. 44 ПК - не забезпечено зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю. Зазначає, що відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок.

Перевірка проведена в присутності адміністратора Баранової Є.Є., якій перевіряючими були представлені службові посвідчення, направлення та копія наказу про проведення перевірки. Зазначене підтверджується підписами в направленнях.

Вважає, що відповідно до позиції Верховного Суду України платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

11.06.2019 року позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі.

Аналогічне за змістом клопотання щодо розгляду справи в порядку письмового провадження подано представником відповідача 14.06.2019 року.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України суд вважає, що подання сторонами заяв про розгляд справи без їх участі є підставою для розгляду справи в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, встановлено наступне.

В період з 19.10.2018 по 25.10.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Херсонській області, Автономній республіки Крим та м. Севастополі на підставі наказу від 01.10.2018 року № 1021, направлень від 18.10.2018 року №1072, №670 проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності - кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки складений Акт від 25.10.2018 року №0462/21/22/РРО/, в якому зафіксовано наступні порушення:

ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, а саме книги обліку розрахункових операцій, розрахункові квитанції трудові договори, накази на прийняття працівників повідомлення про прийняття на роботу працівників;

несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів за 12.03.2016 року у розмірі 837 грн. (фактично оприбутковано 13.03.2016 року), за 21.06.2016 року у розмірі 339 грн. (фактично оприбутковано 22.06.2016 року), за 22.10.2016 року у розмірі 758 грн. (фактично оприбутковано 23.10.2016 року), за 29.11.2016 року у розмірі 502 грн. (фактично оприбутковано 01.12.2016 року), за 16.12.2016 року у розмірі 304 грн. (фактично оприбутковано 17.12.2016 року), за 29.11.2017 року у розмірі 264 грн. (фактично оприбутковано 30.01.2017 року), за 30.05.2017 року у розмірі 379 грн. (фактично оприбутковано 01.06.2017 року), за 09.07.2017 року у розмірі 156 грн. (фактично оприбутковано 10.07.2017 року), за 29.10.2017 року у розмірі 533 грн. (фактично оприбутковано 30.10.2017 року), за 13.07.2018 року у розмірі 32 грн. (фактично оприбутковано 14.07.2018 року) - згідно бази даних ДФС, КОРО, Z-звіті.

06.11.2018 року за результатами висновків Акту від 25.10.2018 року №0462/21/22/РРО/ прийняті податкові повідомлення-рішення № 005511405, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 20 520 грн., та податкове повідомлення-рішення №005511405 про застосування штрафної санкції в сумі 510 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 ПК України.

У пункті 80.1 статті 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Відповідно до п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, п. 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст. 80 ПК).

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Так, із матеріалів перевірки слідує, що фактична перевірка здійснювалася контролюючим органом на підставі наказу від 01.10.2018 №1021, копію якого вручено адміністратору ОСОБА_2 , направлень від 18.10.2018 №1072, №670, та службових посвідчень, пред`явлених представнику платника податків, про що міститься відмітка з підписом ОСОБА_2 в направленнях (а.с. 56-57).

Копію акту перевірки було вручено адміністратору ОСОБА_2 25.10.2018 року, про що на Акті міститься відмітка з підписом (а.с. 52-53).

В позовній заяві позивач посилається на порушення п.80.7 ст. 80 ПК, в якому зазначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу, а перевірка ФОП Сіроштан С.М. здійснювалася одноособово, однак жодних доказів зазначеного позивач до суду не надає, навпаки з Акту перевірки, наданого в додатках до позову самим же позивачем вбачається, що Акт підписали від органу ДФС два ревізора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

Суд звертає увагу на те, що у разі коли платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України (постанова від 24 грудня 2010 року справа №21-25а10), та відповідно до ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для застосування.

Враховуючи, що позивач допустив перевіряючих до проведення фактичної перевірки, суд вважає, що у спірних правовідносинах предметом дослідження є лише факт наявності чи відсутності порушення позивачем чинного податкового законодавства, а саме: нездійснення (несвоєчасне здійснення) обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень, не виконання щоденних записів про рух готівки та суми розрахунків.

Відповідно до п. 2.6, гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств/відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги/застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів/фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій).

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом п. 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Отже, зі змісту положень п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та п.п. 2.6 глави 2 Положення № 637 слідує, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченню зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

З акту перевірки слідує, що контролюючим органом встановлено численні факти несвоєчасного оприбуткування ФОП ОСОБА_1 готівкових коштів, однак в позовній заяві позивачем жодним чином дані факти не спростовані та жодних доказів протилежного до суду не надано.

Суд зазначає, що оскільки позивач не скористався своїм правом щодо не допуску контролюючого органу до перевірки, як способом захисту, якщо вважав, що перевірка проводиться без достатніх підстав для її проведення або відповідачем непред`явлено наказу, направлення, службового посвідчення або зазначені документи оформлені з порушенням вимог ПК, то предмет оскарження має стосуватися суті виявлених контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, однак жодних пояснень та доказів помилковості відображених в Акті тверджень відповідача позивачем до суду не надано.

Ст.1 Указу Президента України N 436/95 від 12 червня 1995 року "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" передбачає, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

На виконання зазначених вимог контролюючим органом винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.11.2018 року №005501405 про застосування штрафної санкції в сумі 20 520 грн. та податкове повідомлення-рішення від 06.11.2018 року №005511405 про застосування штрафної санкції в сумі 510 грн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено факту недотримання ГУ ДФС у Херсонській області податкового законодавства.

Посилання позивача на практику Верховного суду щодо скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками незаконної перевірки та на підставі Акту перевірки, що прийнятий з порушенням порядку суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано доказів визнання перевірки незаконною та/або проведеною з порушенням процедури, встановленої Податковим кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач належними та допустимими доказами довів законність прийняття податкових повідомлень - рішень від 06.11.2018 року №005501405, 005511405.

За таких обставин суд відмовляє ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позові - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 108080000