Справа № 753/662/19
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/662/19
провадження № 2-а/753/139/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького Євгенія Сергійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, закриття провадження та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в.о. начальника Волинської митниці ДФС України Шелігацького Є.С. у справі про порушення митних правил № 6372/20500/18 від 05.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та закриття справи про адміністративне правопорушення, а також просив зобов`язати відповідача видалити з відповідної бази даних зазначену постанову.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 05.12.2018 в.о. начальника Волинської митниці ДФС України Шелігацьким Є.С. була винесена постанова в справі про порушення митних правил, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн., за фактом перевищення встановленого строку транзитного перевезення належного йому автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_1 . З даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у розгляді справи за відсутності позивача за наявності його клопотання про відкладення розгляду справи, несвоєчасного направлення копії постанови та винесення постанови неповноважним органом. Також позивач вказує, що у зв`язку із прийняттям 20.11.2018 року Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», ним 21.12.2018 добровільно здійснено всі митні формальності передбачені Митним кодексом України щодо розмитнення транспортного засобу «Renault Megane», зокрема подано електронну декларацію ІМ 40 (форми МД-2), UA100110/2018/370918 та сплачений добровільний внесок. Сума митних платежів визначена митним органом та вказана у декларації була сплачена на відповідний рахунок, що підтверджується відповідною квитанцією від 21.12.2018 року. Крім цього, також було подано всі передбачені Митним кодексом України документи, що вимагалися митним органом. Зазначає, що 04.01.2019 ним оформлено право власності на автомобіль, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вважає оскаржувану постанову про притягнення його до відповідальності такою, що не відповідає вимогам законодавства. Разом з тим не згідний із змістом оскаржуваної постанови, оскільки провів митне оформлення вказаного автомобіля у відповідності до п.93 Розділу ХХІ «Перехідні положення» МК України, а тому звільнений від відповідальності за ч.3 ст.470 МК України.

11.03.2019 від Волинської митниці Державної фіскальної служби України надійшов відзив в якому зазначено, що позов вважають безпідставним, постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України органом, якому належить розглядати дані справи; адміністративне стягнення накладено в межах строку, передбаченого МК України, постанова набрала законної сили 15.12.2018, а відповідно до листа ДФС України від 05.02.2019 № 3539/7/99-99-20-02-02-17 митне оформлення транспортного засобу із добровільною сплатою державного бюджету коштів на суму 8 500 грн., не звільняє особу від обов`язку сплатити штраф, накладений за вчинення правопорушення передбаченого ст. 470 МК України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Не оспорюючи фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення посилався на те, що копія постанови не була направлена йому у строк визначений законом. Розглянувши протокол без його участі відповідач порушив вимоги закону щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи. Вважає, що протокол повинен був розглядатись Київською Митницею ДФС України за місцем вчинення правопорушення, оскільки дане правопорушення є триваючим, автомобіль експлуатувався в м. Києві, та закінчилось на Київський митниці ДФС. Посилаючись на зміни до Митного кодексу від 08.11.2018 вважає, що є підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності, оскільки він сплатив добровільний внесок в сумі 8500 грн. та провів державну реєстрацію автомобіля.

Сторона відповідачів в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

З урахуванням викладеного, відповідно положень частин 1, 3 ст. 268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши позовні вимоги та документи, якими вони обґрунтовані, а також відзив відповідача та письмові докази в їх сукупності, судом встановлено наступні правовідносини та норми, якими вони регулюються.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної справи, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

У відповідності до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Цією ж нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналогічні вимоги містяться у положеннях МК України.

Зокрема, згідно ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2018 старшим державним інспектором ВМО № 4 М/П «Ягодин» Волинської митниці ДФС Гордійчуком Ю.М. складено протокол про порушення митних правил № 6372/20500/18 відносно ОСОБА_1

Копія вказаного протоколу була направлена позивачу та він був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться 14.11.2018 р. о 10-00 год. Вказана обставина не заперечувалася позивачем.

14.11.2018 року розгляд справи було відкладено на 05.12.2018 р. о 10-00 год. за клопотанням позивача, що підтверджується матеріалами справи, а саме його письмовою заявою від 07.11.2018, поданою до Волинської митниці ДФС України, про що належним чином було повідомлено позивача (а. с. 61).

05.12.2018 ОСОБА_1 на розгляд справи до Волинської митниці ДФС не прибув, тому справа була розглянута у його відсутність та винесена постанова про визнання його винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8 500 грн.

07.12.2018 копія вказаної постанови була направлена ОСОБА_1 , що підтверджується копією супровідного листа (а. с. 64).

Відповідно до ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Однак, відповідно до відмітки Укрпошти на конверті постанова фактично була відправлена 12.12.2018 (а.с. 8).

Твердження позивача про порушення норм права щодо розгляду справи у його відсутність спростовуються матеріалами справи.

Так, як встановлено в суді, перше засідання було призначено на 14.11.2018 , однак позивач на розгляд не прибув та подав заяву про відкладення.

Друге засідання було призначено на 05.12.2018 р. на 10 год. (а.с.62).

Як зазначає позивач, він також подав клопотання відкласти справу у зв`язку з його хворобою, але доказів направлення такого клопотання суду надано не було. В той же час з наданих відповідачем матеріалів вбачається, що 05.12.2018 від позивача до Митниці надійшло повідомлення після 17-00 год. Крім того, з наданої позивачем копії фіскального чеку вбачається, що повідомлення до Митниці ОСОБА_1 направив 05.12.2018 о 17-34 год. (а. с. 9), тобто вже після закінчення розгляду справи.

Згідно ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, справа про порушення митних правил підлягає розгляду в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте у випадку своєчасного її сповіщення про місце і час розгляду справи може бути розглянута за її відсутності, за умови відсутності клопотання про перенесення такого розгляду, а тому відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та/або її представника не є безумовною підставою для відкладення розгляду такої справи.

З урахуванням вищенаведених норм та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку щодо дотримання відповідачем процедури, встановленої МК України, щодо повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, а також роз`яснено позивачу права, визначені МК України.

Також не відповідають нормам чинного законодавства твердження позивача про те, що розглядати справу про вказане правопорушення уповноважена Київська митниця ДФС, а не Волинська митниця ДФС.

Так, позивач посилається на порушення відповідачем ст.276 КУпАП, однак вказана норма не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки процедура розгляду справ про порушення митних правил встановлена саме Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 524 МК України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

А отже, враховуючи зазначене, саме Волинська митниця ДФС уповноважена була розглядати справу про порушення митних правил Шевченком Ю.М.

Щодо твердження позивача про звільнення його від адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи,що вчинила правопорушення,від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень частини 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу ввезеного на митну територію України більше ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Однак, позивач просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 6372/20500/18 від 05.12.2018 у зв`язку із тим, що у встановлений законом термін було виконано всі необхідні дії пов`язані із проведенням розмитнення автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9.02.1999 №1-рп/99 визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.»

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року, що набув чинності 25 листопада 2018 року, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктами 92 та 93 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством».

Пунктом 93 встановлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470 ,481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Таким чином, оскільки Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» було передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.470МК за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, вказаний Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розумінні ст. 58 Конституції України скасовує або іншим чином пом`якшує відповідальність особи, а тому має зворотну силу в часі.

Згідно пункту11 Тимчасового порядку виконання митних формальностей підчас здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018року, № 1077, сплата належних митних платежів, а також коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачених пунктом 93 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, покладається на декларанта або на особу, уповноважену на це декларантом. Зазначені митні платежі та кошти сплачуються згідно з електронною митною декларацією, за якою здійснюється декларування такого транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Митне оформлення транспортного засобу, щодо якого не порушені строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється без сплати до державного бюджету коштів, передбачених пунктом 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до пункту 16 зазначеного Тимчасового порядку, завершення у встановленому порядку митного оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільна сплата декларантом до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 Митного кодексу України, за порушення митних правил стосовно випущеного для вільного обігу транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Відтак на момент складення відповідачем протоколу про порушення митних правил № 6372/20500/18 та винесення оскаржуваної постанови, які відбувалися без участі та відома позивача, чинним законодавством передбачена можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у випадку, якщо вони вчинили правопорушення, передбачене ст.470 МК України, тобто прострочили режим вивезення транспортного засобу за межі митної території України та у встановлений на той час 180 днів завершать у встановленому порядку митне оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільно сплатять до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем у справі подано до суду копію декларації форми ІМ 40 (форми МД-2), UA100110/2018/370918 від 20.12.2018 за якою вбачається, що ОСОБА_1 завершив у встановлений Тимчасовим порядком час (протягом 180 днів) митне оформлення транспортного засобу «Renault Megane», кузов № НОМЕР_2 , який до класифікується за кодом товарної позиції 87033190 згідно з УКТ ЗЕД.

Відмітками у графі 7 «Нарахування платежів» декларації також підтверджується і те, що позивач ОСОБА_1 добровільно сплатив до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та становить 8500 гривень, тобто добровільно поніс відповідальність за порушені строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

У зв`язку із вчиненими діями та у відповідності до п.93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, а також у відповідності до пункту 16 Тимчасового порядку, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за вчинення перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортного засобу «Renault Megane», кузов № НОМЕР_2 , а разом з тим за прострочення вивезення за межі митної території вказаного автомобіля, оскільки поніс відповідальність у виді добровільної сплати до бюджету коштів за фактичне вчинення тих самих дій, які кваліфіковані відповідачем за ч.3 ст.470 МК України.

У відповідності до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що до позивача мають бути застосовані положення абз.2 п. 9-3 «Прикінцевих та перехідних положень» Митного кодексу України, він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3ст.470 МК України за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Суд не приймає доводи відповідача щодо обов`язку позивача сплатити штраф на суму 8500 грн., оскільки оскаржувана постанова про притягнення його до відповідальності була винесена раніше, ніж він провів митне оформлення автомобіля з огляду на те, що:

1.чинним законодавством на момент виниклих між сторонами правовідносин щодо притягнення позивача до відповідальності передбачалось встановлення періоду у 180 днів, в який позивачу було надано можливість провести митне оформлення автомобіля та добровільно сплатити визначену суму за прострочення його вивезення, що є підставою для його звільнення від відповідальності;

2.правові норми, якими передбачено скасування або пом`якшення відповідальності, яким є в даному випадку адміністративне стягнення, мають зворотну дію в часі;

3. а ні вищезазначеними нормами Закону, а ні ч.3 ст.470 Митного кодексу України не передбачена подвійна сплата зазначеної суми за вчинення того самого діяння. Натомість подвійне притягнення до юридичної відповідальності заборонено ст.61 Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.3 ст.186 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку із проведенням позивачем митного оформлення автомобіля та виконання при цьому усіх умов для його звільнення від відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, суд прийшов до висновку про те, що скасовуючи спірну постанову про накладення адміністративного стягнення від 05 грудня 2018 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід одночасно також закрити.

Проте, клопотання в частині зобов`язання відповідача видалити з відповідної бази даних зазначену постанову від 05.12.2018 задоволенню не підлягають, оскільки дана дія випливає з виконання рішення суду та закону.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77-78, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького Євгенія Сергійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, закриття провадження та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 6372/20500/18 від 05 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 гривень, а провадження у даній справі закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.О. Заставенко