Справа № 2-а-1253/10
Суддя: Скотар А. Ю.
Дата ухвалення: 2010-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1253/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2010 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря Котула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченого щомісячного підвищення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він відноситься до категорії громадян «Діти війни» і йому відповідно до діючого законодавства з першого січня 2006 року повинно виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% її мінімального розміру, однак у 2006-2009 роках йому така допомога виплачувалась не в повному обсязі, в зв`язку з чим він просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 по теперішній час, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати недоплачених сум.

В суді позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з`явився, заперечень на позов не надіслав, причин своєї неявки не повідомив, що дає судові змогу розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного: позивач має статус «Дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с. 10, 25).

Враховуючи статус позивача він відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 вказаного закону передбачається, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006, який набрав чинності 15.03.2006, до ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 відповідного закону у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної ради України (ВРУ) з питань бюджету. Проте в 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Таким чином у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 суд виходить с того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади ВРУ. Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Зазначене положення міститься в п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (КСУ) від 03.10.1997 № 4-зп.

Виходячи з наведеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати доплати до пенсії за 2006 рік.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу донарахування до пенсії за 2007 рік та виплати відповідної суми, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього закону зупинено.

Рішенням КСУ від 09.07.2007 за № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік». Рішення КСУ є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, тобто відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007, однак відповідних доплат до пенсії в 2007 році на користь позивача не робив. Тобто за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 позивач отримував підвищення до пенсії не в повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про виплату йому щомісячної надбавки до пенсії за 2008 рік, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Фактично позивачеві з 01.01.2008 виплачувалось підвищення у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не заперечується відповідачем і виходить з його відповіді на ім`я позивача (а.с. 12-13).

Рішенням КСУ від 22.05.2008 за № 10-рп/2008 року визнано таким що не відповідає Конституції України положення п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже відповідач з 22.05.2008 мав діяти у відповідності з приписами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що зроблено не було.

До 22.05.2008, тобто до ухвалення зазначеного рішення КСУ відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 по 21.05.2008 задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги щодо здійснення доплати до пенсії за період з 01.01.2009 по теперішній час суд вважає такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 зазначеного закону провести перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2009 рік з 01.01.2009 по теперішній час.

Той факт, що на законодавчому рівні неврегульований порядок здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову, оскільки суперечить ч.ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України.

Щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає наступне:

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював іншій розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Суд не вважає строк для звернення до суду пропущеним позивачем, так як відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» строки давності на ці правовідносини не поширюються.

Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що вимоги про донарахування та виплату пенсії у визначеному позивачем розмірі не підлягають задоволенню, а суд не може брати на себе функцію здійснення перерахунку пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Окрім того, суд відмовляє у задоволенні позову в частині відшкодування витрат на оплату правової допомоги у розмірі 300 грн., так як матеріали справи не містять документи, які б свідчили, що філія ТОВ «Надія», якій позивач сплатив 300 грн. за консультативно-правові послуги, є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Ці вимоги є обов`язковими відповідно до ст. 87, 90 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186 КАС України, ст.ст. 46, 64, 124, 152 Конституції України, ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплаті позивачеві щомісячного підвищення до пенсії з порушенням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, за період з 22.05.2008 по 31.12.2008 та за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 і виплатити на його користь донараховану суму підвищення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 гривень.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня проголошення постанови і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.Ю. Скотар