Справа № 723/1737/19
Суддя: Бужора В. Т.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/1737/19
Провадження № 2-а/723/2215/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чікал І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, Стежук Сергія Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

встановив:

До Сторожинецького районного суду Чернівецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, Стежук ОСОБА_2 Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2019 року серія ДПО18 № 482146. В обґрунтування позову посилається на те, що вважає постанову незаконною, тому що остання не відповідає дійсним обставинам, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Зазначив, що із змісту постанови від 08.04.2019 р., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, він перетнув суцільну лінію та перевищив швидкість руху в населеному пункті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим, була винесена оскаржувана постанова із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Вину у вчинені зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення не визнає та звертає увагу на процесуальні порушення з боку відповідача при винесенні даної постанови, а саме: під час розгляду справи відповідачем не було проведено розгляду у передбаченому законом порядку, не продемонстровано позивачу, та не досліджено будь-яких доказів щодо вчиненого позивачем інкримінованого порушення. Жодних доказів, в тому числі фото-, або відеофіксація не були зазначена при винесені постанови, та відповідачем проігноровано пояснення позивача.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 до суду направив заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач начальник СРПП №1 Кіцманського ВП. Подав до суду відзив на позовну заяву, а отже визнав, що позов пред`явлений саме до нього, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просить суд у позові відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на правомірність дій інспектора при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також подав суду клопотання про виклик свідків.

Представник ГУНП в Чернівецькій області Бадалій С.О. не визнав адміністративний позов та просив суд у позові відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на правомірність дій інспектора при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також подав суду клопотання про проведення судового засідання 12.06.2019 року у відсутності представника, підтримав свій відзив.

Клопотання про виклик свідків, яким можуть бути відомі обставини, по вказаній справі, суд не задовольняє так як в справі є пояснення вказаних свідків, а саме: поліцейський ОСОБА_4 в своїх поясненнях жодних відомостей щодо перетину суцільної лінії чи перевищення швидкості водієм ОСОБА_5 , не вказує, а отже вказаний свідок правопорушення не підтверджує, хоча як і інші перебував в автомобілі. Поліцейський ОСОБА_6 зазначає, що водій Малованюк рухався зі швидкістю 90-100 км/год, змінював неодноразово напрямок руху та виїзжав на смугу зустрічного руху. Слід звернути увагу на той факт, що жодних відомостей про перетин суцільної смуги розмітки про що значиться в оскаржуваній постанові в поясненнях свідка ОСОБА_6 як і свідка ОСОБА_4 немає. Пересування зі швидкістю руху 90 км. на годину само по собі не є порушенням правил дорожнього руху. Це дозволена швидкість руху за виключенням ділянок дороги де встановлені певні обмеження швидкості руху, тоб то швидкість руху врегульована знаками, або населений пункт, і т. ін.. В даному ж випадку ОСОБА_6 не зазначає про те, що ОСОБА_5 рухався на автомобілі зі швидкість 90 км./год в зоні дії знаку чи в межах населеенного пункту, а відтак вказані пояснення не містять доказів винуватості ОСОБА_5 .

Аналогічні пояснення надав поліцейський ОСОБА_7 в яких також як і в поясненях ОСОБА_6 не зазначено місце вчинення правопорушення.

Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 482146 від 08.04.2019 р. (а.с. 8), винесеної начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, відносно ОСОБА_1 , він перетнув суцільну лінію та перевищив швидкість руху в населеному пункті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим, була винесена оскаржувана постанова із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Судом встановлено наявність порушеного права на належний розгляд справи за встановленою законом процедурою, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається із п. 9 розділу III «;Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 р. № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідачем не надано для дослідження у судовому засіданні будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованих правопорушень, які були взяті до уваги при розгляді справи відповідачем та покладені в основу останнім при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності адміністративного правопорушення, як-то речові докази, показання технічних приладів та засобів, відео- та фотофіксація, кінозйомка, тощо.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд зазначає, що наявна в матеріалах справи постанова про адміністративне правопорушення не може бути визнана доказом вчинення позивачем порушення ПДР України, оскільки не є доказом в розумінні статті 251 КУпАП.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб`єктів владних повноважень. Обов`язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

За таких обставин винесену постанову не можна вважати обґрунтованою та законною.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, отже їхня відсутність викликає сумнів у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, а тому будь-який сумнів тлумачиться на користь позивача.

Як вбачається із ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст.9КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів правопорушення надано не було, тому суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 482146 від 08.04.2019 р., винесеної і начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, відносно ОСОБА_1 , а справу - закрити.

З огляду на вищевказане та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.9,72,73,77,286 КАС України, ст.ст. 247, 251, 252, 283 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, Стежук Сергія Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ДПО18 № 482146 від 08.04.2019 р., винесеної і начальника СРПП №1 Кіцманського ВП, відносно ОСОБА_1 , а справу - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до сьомого апеляційного адміністративного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Суддя