Справа № 0640/3997/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3997/18 Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

13 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 12 квітня 2018 року, внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22 червня 2018 року № 65;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок травми, поранення, що пов`язані із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, без урахування проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 31.03.2014 по 17.10.2014 проходив військову службу за призовом по мобілізації. 17.06.2014 під час виконання обов`язків по захисту Батьківщини отримав мінно вибухову акубатравму та інші ушкодження. 30.09.2014 під час первинного огляду органами МСЕК йому встановлено 25 % втрати працездатності, 15.09.2015 його визнано особою з інвалідністю 3 групи внаслідок травми, поранення та захворювання, що пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим Міністерством оборони України нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 206700 грн. 17.04.2018 під час повторного медичного огляду МСЕК позивачу встановлено з 12.04.2018 2 групу інвалідності внаслідок тієї ж причини. Позивач вважає, що як інвалід війни 2 групи з 12.04.2018 набув право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак відповідач безпідставно відмовив в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, чим порушує його право на соціальний захист та отримання належної суми грошової допомоги, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 31 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 12.04.2018, внаслідок травми, поранення, захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 №65.

Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, поранення та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат, та факту подання ним усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 pоку № 975.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, як зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін, то підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі не було.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, та ухвалою суду від 04.04.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 за призовом по мобілізації проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 від 29.07.2014 № 1100 слідує, що останній 17.06.2014 отримав мінно вибухове поранення, акустичну баротравму з перфорацією барабанної перетинки правого вуха, постравматичний нефрит правого лицевого нерва, стороннє тіло осколок) лівої піднижнєщелепної ділянки. Так, на блокпосту № 3007, який знаходиться неподалік від селища Окнено Новоадарського району Луганської області було здійснено напад з боку незаконних збройних формувань з використанням автоматичної стрілецької зброї та гранатометів. Під час нападу незаконних збройних формувань отримав вогнепальне поранення молодший сержант за призовом ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 19.06.2015 № 2318, травма, поранення та захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , що підтверджені військово обліковими та медичними, визнані такими, пов`язані з захистом Батьківщини.

15 вересня 2015 року за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено з 02.09.2015 третю групу інвалідності, внаслідок травми, поранення та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, про що свідчить копія довідки МСЕК серії 12ААА № 206788 від 15.09.2015. Датою чергового переогляду вказано 15.09.2018.

На підставі зазначеного, позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 206700,00 грн.

Згідно довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 100661, 17 квітня 2018 року при повторному огляді Обласною МСЕК встановлено позивачу другу групу інвалідності з 12.04.2018 та визначено причину інвалідності - травма, поранення та захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Дата чергового переогляду 17.04.2021.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в п. 31 протоколу № 65 від 22 червня 2018 року, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги посилаючись на те, що п. 4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, визначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. ОСОБА_1 2 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності та 3 групи інвалідності. Допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності і ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 206700,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення з 12.04.2018 позивачу 2-ої групи інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням та захворюванням, пов`язаними із захистом Батьківщини є підставами для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі передбаченому частиною першої статті 16-2 Закону № 2011-XII, а саме в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. При цьому, суд послався на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 20.03.2018 у справі №295/3091/17.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі за текстом Закон №2011- ХІІ), дія Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 2 ст.16 Закону №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за підпунктом 4, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Крім того, в п. 4 ст. 16-3 Закону №2011- ХІІ, який діє з 01.01.2017, зазначено:

"Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).

Згідно п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відповідно до вказаних норм передбачено право військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З аналізу наведених вимог Закону №2011-XII та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.

З матеріалів справи встановлено, що після первинного медичного огляду позивачу встановлено III групу інвалідності з 15.09.2015 року. Водночас, після повторного медичного огляду позивачу встановлено II групу інвалідності з 17.04.2018 року. Отже, встановлення вищої групи інвалідності позивачу відбулась понад дворічний термін після первинного її встановлення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при зміні групи інвалідності з ІІІ на ІІ групу.

В даному випадку, вирішуючи питання щодо правильності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції враховує те, що абзац 1 п.4 ст. 16-3 зазначеного вище Закону, який дозволяє провести виплату одноразової допомоги виключно за умов встановлення вищої групи інвалідності протягом двох року, з 01.01.2017 року не зазнав змін. Таким чином вимоги щодо виплати допомоги у більшому розмірі протягом двохрічного терміну діяли як на час первинного встановлення позивачу інвалідності так і на час встановлення вищої групи у 2018 році.

У своїй ухвалі від 18 січня 2019 року у справі №806/2157/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що у касаційній скарзі заявник посилається на те, що зазначена справа має виняткове значення для нього та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Однак оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі. У зв`язку з цим ВС відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи у справі до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.