Справа № 1340/3468/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5542/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

за участі представника позивача: Луців О.М.

представника відповідача: Іванський В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Москаля Р.М., повний текст рішення складено 04.01.2019 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Електро Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2018 року № , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 631741 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 505393 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 126348 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що договірні відносини з ТОВ «Грант Капітал» мали реальний товарний характер, що підтверджено необхідними первинними документами та не спростовано відповідачем в установленому чинним законодавством порядку, а відтак ним правомірно було сформовано податкові зобов`язання за податком на додану вартість з врахуванням господарських операцій з вказаним вище контрагентом. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 року № , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 631741 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 505393 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 126348 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Електро Груп» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9476,12 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Головне управлінням ДФС у Львівській області на підставі наказу від 18.05.2018 року провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Захід Електро Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.12.2015 року по 31.12.2017 року, валютного за період з 11.12.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 11.12.2015 року по 31.12.2017 року. За результатами перевірки складено акт від 10.07.2018 № 1714/13-01-14-12/40172601.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Захід Електро Груп» в період, охоплений перевіркою, мало взаємовідносини з ТОВ «Грант Капітал» відповідно до укладеного договору поставки товару № 001/А від 05.12.2016. На виконання цього договору ТОВ «Грант Капітал» поставило ТОВ «Захід Електро Груп» кабельно-провідникову продукцію на суму 2526963,7 грн. ТОВ «Захід Електро Груп» по взаємовідносинах з ТОВ «Грант Капітал» сформувало податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 505392,7 грн. В акті перевірки зазначено, що проведеним аналізом в інформаційній системі «Реєстр податкових накладних товар» по ланцюгу постачання встановлено відсутність підтвердження факту реального одержання (купівлі) кожним із суб`єктів господарювання товарів, що підтверджує нереальність здійснення господарської операції в схемі постачання.

ГУ ДФС у Львівській області керувалося узагальненою податковою інформацією ГУ ДФС у м. Києві від 05.05.2017 року № 164/26-15-14-04-03 щодо ТОВ «Грант Капітал» за звітний період декларування ПДВ листопад, грудень 2016 року, на підставі якої ревізори-інспектори дійшли висновку про нереальність оформленої з ТОВ «Захід Електро Груп» господарської операції з ТОВ «Грант Капітал».

В акті перевірки відповідач навів інформацію по контрагентах-постачальниках ТОВ «Грант Капітал» - ТОВ «Мельфіль», ТОВ «Імпорт-Еліт-Альянс», ТОВ «Антон актив». За результатами проведеного аналізу на підставі інформаційних баз даних ДФС встановлено, що протягом листопада, грудня 2016 року на адресу ТОВ «Грант Капітал» від контрагентів продавців в ЄРПН були зареєстровані податкові накладні з номенклатурою, походження якого неможливо встановити по ланцюгу постачання. Контролюючий орган дійшов висновку, що ця обставина унеможливлює підтвердження факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Грант Капітал» по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками за листопад, грудень 2016 року. Перевіркою встановлено маніпулювання постачальниками ТОВ «Грант Капітал» податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, а саме невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару. Тому ревізори стверджують відсутність реального одержання, купівлі ТОВ «Захід Електро Груп» відповідної кількості ідентифікованого товару та нереальність здійснення ТОВ «Грант Капітал» первинного постачання.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області дійшло висновку про порушення ТОВ «Захід Електро Груп» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємство занизило податок на додану вартість, що підлягає сплаті у бюджет у загальній сумі 505393 грн. за грудень 2016 року.

На підставі висновків акта перевірки від 10.07.2018 року № 1714/13-01-14-12/40172601 ГУ ДФС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 року № , яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 631741 грн., в тому числі за податковим зобовязанням 505393 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 126348 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 54.3.2. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 123.1. статті 123 Податкового кодексу України самостійне визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 44.3. статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пунктів 200.1. - 200.2. статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За змістом статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Про реальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Грант Капітал» свідчать, зокрема, наявні в матеріалах справи договір поставки № 24-001/А, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити товари у повному розмірі на умовах та в порядку, визначеному цим Договором, копії видаткових накладних, платіжним дорученням про перерахунок коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Грант Капітал» за вказаним вище договором, товарно транспортних накладних, акти надання транспортно-ескпедиційних послуг, платіжними дорученнями за надання транспортних послуг, договором найму про використання складського приміщення.

Про подальше використання придбаних у згаданого вище контрагента товарів свідчать наявні в матеріалах справи договір поставки № 1201/16 від 12.01.2016 між ТОВ «Захід Електро Груп» та ПП «Тювик»; видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення.

ПП «Тювик» використало придбаний в ТОВ «Захід Електро Груп» товар при виконанні робіт для ПАТ «Хмельницькобленерго» відповідно до укладеного договору підряду № ТЕ-33 від 12.12.2016 року.

Відповідно до акту № 1376/13-01-14-06/22406381 від 01.06.2018 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «Тювик» своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року» не встановлено порушення ПП «Тювик» норм Податкового кодексу України щодо адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На момент здійснення спірних поставок позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як суб`єкти господарської діяльності та платники податку на додану вартість.

Щодо посилання відповідача на недотримання контрагентом позивача вимог податкового законодавства щодо його постачальників (ТОВ «Мельфіль», ТОВ «Імпорт-Еліт-Альянс», ТОВ «Антон актив»), то таке також не заслуговує на увагу, оскільки чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку права формування податкових зобов`язань податком на додану вартість від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так у своєму рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

У рішенні від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини констатував, що платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Судом зроблено висновок, що такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо посилань апелянта на відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ФОП Сусловою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ., що може вказувати на факт неможливості транспортування товару продавця до ТзОВ «Захід Електро Груп», то вказана обставина не може вказувати на нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність формування позивачем податкових зобов`язань за податком на додану вартість з врахуванням господарських відносин з ТзОВ «Грант Капітал», а відповідно про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року у справі №1340/3468/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.06.2019р.