Справа № 820/7628/15
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа №820/7628/15

адміністративне провадження №К/9901/14102/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 820/7628/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Стройиндустрия» до державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мирошниченко Де Гуардо Ольги Олексіївни, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, Міністерства юстиції України, Харківського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Металіст-Будметалконструкція», про скасування рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2015, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Чудних С.О., суддів Кучми Ю.В., Панченко О.В. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Бершова Г.Є., Катунова В.В., -

І. РУХ СПРАВИ:

1. 29.07.2015 ТОВ «Стройиндустрия» звернулося до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. від 17.10.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень - 01).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.09.2012 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» укладено договір про невідновлювану кредитну лінію №24-01-12. Також, між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено іпотечний договір №6316-90321/0912, відповідно до якого він на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» за кредитним договором передає в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір іпотеки передбачає настання певних обставин набуття права власності на будівлі, що є предметом іпотеки, зокрема, банк має право залишити за собою предмет іпотеки без згоди на це іпотекодавця, якщо аукціон (публічні торги) по реалізації предмета іпотеки проголошено такими, що не відбулися. Проте, аукціон або публічні торги по реалізації предмета іпотеки не проводилися, а відповідно в порушення умов договору, 17.10.2014 проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає вказані дії державного реєстратора такими, що порушують діюче законодавство, оскільки державним реєстратором не перевірено факту виконання умов іпотечного договору. У зв`язку зі чим вказане рішення, на його думку, підлягає скасуванню.

2. Харківський окружний адміністративний суд постановою від 27.11.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016, задовольнив позовні вимоги.

3. 07.02.2016 ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 08.02.2016 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. 05.09.2012 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» (позичальник) укладено договір про невідновлювану кредитну лінію №24-01-12, відповідно до умов якого банк відкриває позичальникові невідновлювану кредитну лінію на загальну суму 9 300 000 грн з кінцевим строком погашення до 05.09.2017.

Також, 05.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержатель) та ТОВ «Стройиндустрия» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №6316-90321/0912, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ. «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені нежитлові приміщення передаються в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» за договором про невідновлювальну кредитну лінію від 05.09.2012№24-01-12 на суму 9 300 000 гривень, строком до 05.09.2017. А також: процентів за користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди за основним зобов`язанням; неустойки за цим договором або за основним зобов`язанням; враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (у тому числі витрат за виконавчим написом), визначених на момент фактичного задоволення вимог.

У зв`язку із невиконанням ТОВ «Металіст- Будметалконструкція» основних зобов`язань за договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.09.2012 №24-01-12, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило іпотекодавцю та позичальнику вимогу в порядку статті 35 Закону України 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV).

13.10.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до реєстраційної служби із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ. «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

17.10.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидорчуком А.В. прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень індексний номер 16564240, щодо державної реєстрації права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. «ГБ» загальною площею 79,0 кв.м., літ. «ГА» загальною площею 1560,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався тим, що відсутність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав свідчить про невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, та у відповідності до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тому державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчуком А.В. при прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.10.2014 не дотримано вимог Закону № 1952-IV.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що позов пред`явлено та задоволено до неналежного відповідача, оскільки державна реєстрація прав здійснюється органом державної реєстрації прав, а не державним реєстратором. Також у касаційній скарзі зазначено, що Закон № 898-IV не пов`язує можливість реєстрації права власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, з оцінкою виконання чи невиконання якихось інших умов іпотечного договору.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

10. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

11. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

12. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

13. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

14. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

15. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

16. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

17. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

18. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

19. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

20. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

21. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

22. За правилами пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень; далі - ГПК України) справи у спорах, що виникають, зокрема, при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, підвідомчі господарським судам.

23. Як видно з матеріалів справи, позовні вимоги заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного договору та іпотечного договору), стосуються оскарження правомірності набуття права власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на нежитлові приміщення, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , впливають на майнові права позивача, як іпотекодавця, який правомірність такого набуття ставить під сумнів.

24. Тому, Верховний Суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами, з огляду на суб`єктний склад сторін, за правилами ГПК України.

25. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 28.08.2018 у справі №820/8219/15 (провадження №11-582апп18) та від 11.09.2018 у справі №817/2398/15 (провадження №11-354апп18) та, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 826/27795/15.

26. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

27. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

28. Згідно зі статтею 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

29. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

30. Відповідно до статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина перша).

31. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 239 КАС України).

Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 у справі № 820/7628/15 скасувати.

Провадження у справі № 820/7628/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройиндустрия» до державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Мирошниченко Де Гуардо Ольги Олексіївни, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, Міністерства юстиції України, Харківського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Металіст-Будметалконструкція», про скасування рішення - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Л.В. Тацій,

Судді Верховного Суду