Справа № 1.380.2019.000959
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5509/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року (головуючого судді Сакалоша В.М.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів о 11 год. 39 хв. повний текст рішення складено 23.04.2019 у справі № 1.380.2019.000959 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.02.2019 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати бездіяльність відповідача по нездійсненню йому перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки від 09.11.2018 № 1-26.7-5458 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України протиправною та зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії йому з 01.03.2018 на підставі довідки від 09.11.2018 № 1-26.7-5458 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. А саме, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність по нездійсненню перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яка видана Державним підприємством обслуговування повітряного руху України відповідно до наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому заперечуються доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

Представник відповідача Цимбор Ю.О. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом Міністерства Оборони України №1441 від 13.12.2010 позивач звільнений з дійсної військової служби у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я).

На підставі наказу від 23.12.2010 №701/о генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України позивач виключений із списків особового складу Львівського регіонального структурного підрозділу Украероруху.

ОСОБА_1 звернувся листом від 06.11.2018 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з вимогою оформити довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, за прирівняною посадою станом на 01.03.2018 з метою перерахунку пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

На вказане звернення Державне підприємство обслуговування повітряного руху України листом від 20.11.2018 №1-26.2-5601 повідомило позивача, що довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсійного забезпечення направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 за належністю.

ОСОБА_1 направив заяву 05.12.2018 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надіслання довідки до відповідача.

Львівський обласний військовий комісаріат листом від 10.12.2018 №11322 повідомив позивача, що довідка про розмір його грошового забезпечення станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018 №227 № 1-26.2-5600 від 20.11.2018 року поступила на адресу Львівського облвійськкомату 30.11.2018 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та була передана на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за вих. № 11136 від 04.12.2018.

У подальшому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 1-26.2-5600 від 20.11.2018 про розмір грошового забезпечення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області листом від 02.01.2019 № 5066/Б-20/07.05-06 на звернення позивача повідомило, що підстав для здійснення перерахунку на підставі довідки з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 20.11.2018 року № 1-26.2-5600 про розмір грошового забезпечення не має, пенсія перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, не вбачає протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин, оскільки відповідачем було проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» на підставі чинної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.03.2018 № ХВ 62307.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного України» грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1041 від 07.02.2001 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ» визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

Відповідно до пункту 10 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, затверджується Президентом України.

Перелік посад Державного підприємства обслуговування повітряного руху України встановлено Указом Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 «Про Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами».

Крім того, перелік посад штатних працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 105 «Про затвердження переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями Збройних Сил, Служби безпеки, інших військових формувань в органах виконавчої влади, інших цивільних установах, та граничних військових звань за цими посадами».

Отже, позивач, будучи відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання службових обов`язків з залишенням на військовій службі, отримував грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою, займаною ним в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху, окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Закон передбачає, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення у бік підвищення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення Кабінету Міністрів України про підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно з листа Міністерства соціальної політики України від 12.07.2010 № 7408/0/14-10/039, керівник Державного підприємства Украерорух, згідно зі статтями 14 та 15 Закону України «Про оплату праці» та Положення про Об`єднану цивільно-військову системи організації повітряного руху України затвердженого Постановою КМУ від 19.07.1999 № 1281, самостійно встановлює оклади за посадами штатних працівників.

26.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб», яка в свою чергу ввела в дію з 1 березня 2018 року постанову Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 визначено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової-військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією Постановою.

За таких обставин, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів, в тому числі й керівнику Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, своє право визначати розміри посадових окладів військовослужбовцям, відрядженим до підприємства, які обіймають передбаченні законодавством посади у підприємстві.

Отже, наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018 № 227 «Про затвердження переліку посад, з яких були безпосередньо звільнені військовослужбовці та переліку окладів за займаними посадами за прирівняними посадами», на підставі якого позивачу складено довідку від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 про розмір грошового забезпечення, є підставою для перерахунку пенсії, оскільки з 01.03.2018 збільшує розмір грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.07.2018, по справі № 461/6479/16-а, від 24.04.2018 по справі № 461/939/17, від 03.05.2018 по справі № 638/13960/17, від 17.10.2018 по справі № 461/1151/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також зазначає, що абзацами 9,11 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 про затвердження Порядку «Про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області має зробити перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог діючого законодавства, а саме частини 4 статті 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», абзацу 9,11 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону Україна «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 про розмір грошового забезпечення позивача, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-УІП від 24 грудня 2015 року.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року

У резолютивній частині якого визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме:ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У своєму рішенні Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статі 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України відповідача зобов`язано здійснити виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.

В преамбулі Закону Україні «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що цей Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Приписами частини 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами статті 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600, яка видана Державним підприємством обслуговування повітряного руху України є протиправними, однак в позовні заяві позивачем вказано довідку від 09.11.2018 № 1-26.7-5458, довідка за таким номером і від такої дати відсутня в матеріалах справи, однак є на ім`я ОСОБА_1 довідка від 20.11.2018 № 1-26.2-5600, яка на думку суду є вірною, а тому береться апеляційним судом, оскільки також згідно матеріалів справи позивач подавав заяву до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про врахування довідки №1-26.2-5600 від 20.11.2018 та відповіді відповідача від 02.01.2019 №5066/Б-20/07.05-06 про надіслання нової довідки про розмір грошового забезпечення від 20.11.2018 № 1-26.2-5600.

Враховуючи вищевикладене та висновки суду щодо протиправності дій відповідача, суд, з метою відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.03.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає віднесення вказаної справи до незначної складності відповідно до статті 12 КАС України та її розгляд в спрощеному позовному провадженні.

Згідно з вимогами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. та при поданні апеляційної скарги 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000959 скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 на підставі довідки від 20.11.2018 № 1-26.2-5600 з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, м. Львів, ) 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 21.06.2019