Справа № 300/390/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5622/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 300/390/19 за позовомОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов`язання провести перерахунок пенсії по віку з врахуванням всього періоду (страхового стажу) перебування на пенсії по інвалідності в зв`язку з професійним захворюванням з 10.07.2018 (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чуприна О.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 12.04.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - УПФУ в м. Івано-Франківську, відповідач) про зобов`язання провести перерахунок пенсії по віку з врахуванням всього періоду (страхового стажу) перебування на пенсії по інвалідності в зв`язку з професійним захворюванням з 10.07.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив представник позивача, який, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд не дослідив належним чином норму статті 24 Закону України № від 09.07.2003 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) в частині дії цієї норми до 03.10.2017 року та після прийняття Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VIII). Також зазначає, що суд не застосував до спірних правовідносин положення Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон №1788-XII) та Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-XII), які передбачають зарахування періоду перебування на пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання до стажу роботи для призначення пенсії по віку. Тобто,апеляційна скарга обґрунтована тими ж обставинами, які наводились у позові.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справа призначена та розглядалася апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач з 13.05.2005 перебуває на обліку в УПФУ в м. Івано-Франківську. Згідно поданої позивачем заяви від 23.05.2005 ОСОБА_2 призначена та виплачувалась пенсія по інвалідності у зв`язку з професійною втратою працездатності.

На підставі заяви ОСОБА_2 відповідачем з 11.07.2018 здійснено перерахунок та переведено позивача з пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання на пенсію за віком.

ОСОБА_2 , вважаючи невірним розрахунок страхового стажу від 11.10.2018, а саме 27 років 7 місяців 23 дні, в тому числі: страховий стаж до 01.01.2004 - 26 років 5 місяців 3 дні, страховий стаж після 01.01.2004 - 1 рік 2 місяці 20 днів,звернувся до пенсійних органів із скаргами, в яких просив провести перевірку законності призначення пенсії у розмірі 1 652,41 гривень та здійснити перерахунок її розміру з врахуванням до страхового стажу позивача періоду перебування на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 11.02.2019 №134/К-15 повідомило позивача про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу періоду перебування позивача на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, оскільки вищевказаний періодзараховується тільки до стажу роботи із шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Однак, у позивача відсутній стаж роботи із шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин, норма абзацу четвертого частини першої статті 24 Закону № 1058-IVне містить положень, які б визначали право ОСОБА_2 на врахування часу його перебування на інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком, та на підставі яких УПФУ в м. Івано-Франківську зобов`язано б було здійснити відповідний перерахунок.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон 1058-IV.

Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 24 Закону №1058-IV (в редакції закону після 03.10.2017) час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

На момент призначення ОСОБА_2 пенсії по інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням і до внесення змін Законом № 2148-VIIIдо Закону №1058-IV,діяла норма, яка передбачала зарахування часу перебування особи на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Представник позивача, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування часу перебування на інвалідності до страхового стажу, посилається саме на норму частини першої статті 24 Закону №1058-IV, яка діяла до 03.10.2017.

Проте, в період звернення позивача 11.07.2018 із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, абзац четвертий частини першої статті 24 Закону №1058-IV викладений у новій редакції та передбачає зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням тільки до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до вимог пункту третього частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Тому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про застосування норми частини першої статті 24 Закону №1058-IV в редакції від 03.10.2017.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги посилання представника позивача на норми Закону №1788-XII, зокрема частину п`яту статті 56, а також частину четверту статті 9 Закону № 2694-XII, відповідно до яких час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах,виходячи з наступного.

Частиною першою статті 5 Закону №1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIIIмають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Таким чином, колегія суддів вказує на відсутність підстав для застосування положень Закону №1788-XII та Закону № 2694-XII, оскільки спірні правовідносини регулюються Законом №1058-IV, нормами абзацу четвертого частини першої статті 24 якого чітко визначено єдину умову за якої здійснюється зарахування часу перебування особи на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням - зарахування такого часу тільки до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Право на вмотивованість судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд, не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першоїінстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне і неправильне трактування вимог пенсійного законодавства.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту першого статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 300/390/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель