Справа № 165/12/18
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/12/18
провадження №2-а/165/6/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого Ференс-Піжук О.Р.,
за участю секретаря Пилипчук М.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 С.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
встановив:
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрейчук С.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у адміністративному позові. Просять позов задовольнити. Зазначили, що про місце, день,час складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, позивач належним чином повідомленим не був, тому протокол був складений посадовою особою відповідача за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, він був позбавлений можливості надати особисті письмові пояснення з приводу обставин, зокрема порушення митного законодавства, а також грубо порушено право позивача на захист, зокрема участь у розгляді адміністративної справи, адвоката. Про прийняття відповідачем оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відомо не було, як і не було відомо про відкриття виконавчого провадження за адміністративним стягненням про накладення штрафу за порушення митних правил в розмірі 8500 грн. Вказав, що лише в грудні 2017 у міському відділі ДВС ГТУЮ у Волинській області позивач отримав оскаржувану постанову після того, як з його рахунку відраховувались кошти. Зазначив, що на його ім?я ніколи не видавалося доручення на право користування автомобілем. Ніяких документів на підтвердження права власності чи користування даним автомобілем, митному органу він не пред?являв, у матеріалах справи також відсутні такі документи і такі документи не надані стороною відповідача. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі транзит автомобіль марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Наголошує, що під час складання протоколу та розгляду адміністративної справи відповідач не встановив яким чином вказаний транспортний засіб перейшов в користування іншої особи, зокрема позивача та хто в подальшому здійснював перетин кордону на цьому транспортному засобі. Ствердили, що позивач неодноразово здійснював поїздки в Польщу транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_4 , що належить його вітчиму. Вказали, що 26 травня 2016 року ОСОБА_4 здійснив піший перехід до республіки Польща, повертаючись цього ж дня, він в прикордонному місті Грубешов РП, зустрів незнайому особу, який запропонував вїхати в Україну на його транспорті в якості пасажира, на що ОСОБА_1 , погодився і зайняв переднє сидіння для пасажира. Також наголосив, що жодної кореспонденції від відповідача на адресу вул. Нововолинська, 53/ кім. 152,158 в місті Нововолинську не отримував. З наведених підстав, просить позов задоволити.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є працівником митниці та здійснював пропуск на територію України автомобіля марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , показав, що копії документів, які підтверджують право власності чи користування транспортним засобом, (у тому числі з правом розпорядження), та які подаються для митного огляду, згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України,у відповідача не зберігаються. Чи мав право власності або користування позивач на транспортний засіб марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідок пояснити не зміг.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_6 , представника відповідача ОСОБА_7 С.А., показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як зазначено у оскаржуваній постанові, під час проведення перевірки та аналізу інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС встановлено, що 26.05.2016 року о 15 год. 33 хв. громадянин України ОСОБА_1 по смузі руху «Зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС транспортний засіб марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , в режимі транзит, у встановлений ст.95 Митного кодексу України строк не було вивезено за межі митної території України. Зокрема, вказаний автомобіль з митної території не вивозився та його в інший митним режим, не заявлено. Термін вивезення вищевказаного транспортного засобу з митної території України закінчився.
В протоколі про порушення митних правил підпис ОСОБА_1 відсутній, також в графі пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності, пояснення відсутні.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 викликався для участі у складанні протоколу на митний пост рекомендованим листом, який скеровувався за адресою: м.Нововолинськ, вул. Нововолинська, 53/152. На підтвердження вказаної обставини надав копію конверта з відміткою «не вручено за закінченням терміну зберігання».
На спростування пояснень представника відповідача, свідок ОСОБА_8 , яка працює диспетчером поштового зв?язку диспетчерської служби Волинської дирекції АТ «Укрпошта», показала, що лист, який повернутий відправнику з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання» не може свідчити про його вручення адресату та не підтверджує факт, що одержувач відмовився від отримання. Наголосила, що поштова система є недосконалою. За вказаною адресою немає поштових скриньок, і всі листи залишаються у визначеному місці на першому поверсі, де є відкритий доступ сторонніх осіб, тому часто виникають проблеми із отриманням поштової кореспонденції.
Відповідачем також не підтверджено вручення особисто позивачу електронного повідомлення від 26.10.2016.
Як встановлено судом, аналогічно направлялась позивачу і оскаржувана постанова на адресу: м АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 із об`єктивних причин, на думку суду, не була отримана позивачем.
Судом встановлено, що позивач проживає в житловому приміщенні, що має статус гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , і він користується двома кімнатами за № 152 та 158, що підтверджено копією паспорта ОСОБА_1 (а.с. 11).
З врахування встановлених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день час місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд адміністративної справи і прийняття стосовно нього оскаржуваної постанови.
Судом не береться до уваги повідомлення «Укрпошти» (а.с.34), на яке посилається відповідач на підтвердження заперечень позову, оскільки у ньому вказано про надходження на адресу позивача поштового відправлення, а не повідомлення про дату та час розгляду стосовно нього справи про порушення митних правил.
Згідно статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Статтею 486 Митного кодексу України визначені завдання та зміст провадження у справі про порушення митних правил.
Так, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 Митного Кодексу України, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Провадження у справах про порушення митних правил, як передбачено статтею 489 Митного кодексу України здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягується до відповідальності.
Оскаржувану постанову та копії виконавчих проваджень по виконанню постанови про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 8500 грн. позивач отримав 18.12.2017 (а.с.5).
ОСОБА_1 18.12.2017 року звернувся по даному факту з заявою до Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про повідомлення про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України з проханням внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні позивач ствердив, що особисто не ввозив на митну територію України через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС в митному режимі транзит автомобіль «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . При цьому не заперечив, що він неодноразово здійснював поїздки в Польщу транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_4 , а 26 травня 2016 року ОСОБА_4 здійснив піший перехід до Республіки Польща, повертаючись цього ж дня в?їхав в Україну в якості пасажира транспортним засобом, за кермом якого був невідомий хлопець.
Згідно повідомлення головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 перетинав державний кордон у якості водія транспортного засобу , із зареєстрованим номером НОМЕР_4 . Також вбачається, що 26.05.2016 він о 13.54 перетнув кордон з Польщею без зазначення транспортного засобу, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 про перетин кордону цього ж дня пішим переходом, а повернувся в Україну 26.05.2016 о 15.29 год. транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 .
Як вбачається з витягу даних диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску щодо перетину кордону транспортними засобами (а.с.32), транспортний засіб марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , ввозився на митну територію України 19.03.2016, 29.03.2016, 03.04.2016,, 14.04.2016, 23.04.2016, 28.04.2016, 07.05.2016, 17.05.2016 громадянином ОСОБА_10 , а вже 26.05.2016 в цій базі внесено дані, що зазначений транспортний засіб, який 24.05.2016 о 22 год. 35 хв. ввезено на територію Польщі гр. ОСОБА_10 , ввезено на територію України громадянином ОСОБА_1
Громадянин ОСОБА_10 неодноразово викликався в суд в якості свідка, але, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання, не з`явився.
Як встановлено в судовому засіданні, ні при складанні протоколу про адмінправопорушення митних правил ні при постановлені оскаржуваної постанови, відповідачем не було досліджено вищевказану обставину, а саме яким чином транспортний засіб ««Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , перейшов в користування іншої особи та хто в подальшому здійснював перетин кордону на вказаному транспортному засобі.
Пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.
Крім того, відповідачем не наведено належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі транзит вищезазначений автомобіль, оскільки інформація про надання ОСОБА_1 права на користування чи розпорядження даним автомобілем всупереч пункту 1.1 четвертого розділу Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України 17.11.2005 N 1118, в матеріалах справи відсутня.
На вимоги суду відповідачем не надано відеозаписи з камер системи відеоспостререження пункту пропуску «Устилуг-Зосін» митного поста «Володимир-Волинський», які фіксували події, що відбувалися в пункті пропуску 26.05.2016, які відповідно до повідомлення Волинської митниці ДФС від 09.07.2018 №3743/10/03-70-03-04 станом на 06.07.2018 в архівному сховищі відсутні (а.с 82).
Згідно статті 319 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
На думку суду, з врахуванням вищенаведеного аналізу досліджених доказів, відповідачем неправомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно ч.3 ст.470 МК України, через що є наявними правові підстави для скасування спірної постанови в справі про порушення митних правил.
Наведені обставини, відсутність доказів на підтвердження ввезення саме позивачем спірного автомобіля, за наявності заперечень останнього, мають визначальне значення для вирішення питання щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, при цьому решта доводів сторін не носить принципового характеру.
Частиною 1 статті 9 Основного Закону України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 15 Закону України «Про міжнародні договори» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При прийнятті рішення Волинська митниця ДФС, як орган владних повноважень, повинна діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, зазначені обставини дають підстави вважати, що розглянувши справу про порушення митних правил на підставі протоколу про адмінправопорушення, де позивач був відсутній Волинська митниця ДФС діяла не на підставі, поза межами повноважень, всупереч Конституції та законам України, не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення без дотримання принципу рівності перед законом, не пропорційно, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення, прийняла оскаржувану постанову.
Як зазначено у ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч цьому відповідач не надав жодних доказів на спростування заперечень позивача стосовно непричетності останнього до вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, Волинською митницею ДФС позивачу направлялися повідомлення про розгляд справи та копія постанови про накладення штрафу на адресу: АДРЕСА_1 , однак згідно з відомостями Укрпошти поштові відправлення поверталися до відділення зв?язку через невдалу спробу вручення (закінчення терміну зберігання) (а.с.28,38).
Як встановлено в судовому засіданні, і що не спростовано відповідачем, позивач проживає в гуртожитку по АДРЕСА_2 , і володіє кімнатами № 152 та № 158, тому направляючи кореспонденцію тільки на одну з кімнат, фактично позбавив його можливості отримати поштову кореспонденцію. Тому позивач не міг знати про складання протоколу та постановлення стосовно нього оскаржуваної постанови. А відтак не скористався наданими йому ст.268 КУпАП правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Як зазначає позивач, на розгляді адміністративної справи він був відсутній, копію постанови про адміністративне правопорушення отримав лише 18.12.2017 року у Нововолинському міському відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області.
Суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною і поновлює позивачу процесуальний строк, з метою захисту порушеного права особи.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 79, 122, 242, 243, 246, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 469, 486, 494, 526 Митного кодексу України, суд
Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.
Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Суддя О.Р. Ференс-Піжук