Справа № 760/23204/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Гирну Сергія Григоровича та інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Фареник Юлії Сергіївни про визнання дій протиправними, скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним застосування інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Гирну С.Г. (далі - інспектор Гирну С.Г.) заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення - тимчасового затримання належного ОСОБА_1 транспортного засобу на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року.

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 28 серпня 2018 року, яка винесена 29 серпня 2018 року, інспектором адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві Фареник Ю.С. (далі - інспектора Фареник Ю.С.)

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено у частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням у частині відмови у задоволенні позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у вказаній частині та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року був складений недобросовісно з численними порушеннями та помилками. Також позивач зазначає, що евакуатор у встановленому законом порядку не викликався, а чергова частина територіального органу Національної поліції не була своєчасно повідомлена про затримання транспортного засобу.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від відповідачів не надходив.

Під час судового засідання позивач підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте явку своїх представників у судове засідання не забезпечили та про причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що інспектором Гирну С.Г. 28 серпня 2018 року було тимчасово затримано транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у м. Києві на бул. Лесі Українки, 28. За результатами застосування зазначеного заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення був складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року. В акті зазначено, що підставою для тимчасово затримання транспортного засобу стало те, що він перешкоджав паркуванню на місцях для інвалідів.

Також інспектором Фареник Ю.С. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2018 року серії БР № 884094. Зазначеною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн 00 коп. У постанові від 28 серпня 2018 року серії БР № 884094 зазначено, що згідно з актом евакуації водій здійснив стоянку в зоні дії знаку 5.39 з табличкою 7.17 - стоянка для інвалідів, не маючи при собі документів та не обладнавши при цьому транспортний засіб спеціальними знаками, що дають право здійснювати стоянку транспортному засобу в зоні дії зазначеного знаку.

Не погоджуючись із вказаними діями та рішенням інспекторів Гирну С.Г. та Фареник Ю.С. , ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що інспектор Фареник Ю . С. не була очевидцем адміністративного правопорушення, а вирішувала справу на підставі наявних у неї документів: акту тимчасового затримання транспортного засобу, фотографії транспортного засобу та письмових пояснень свідків. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні в розпорядженні інспектора докази не підтверджували наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним застосування інспектором Гирну С.Г. заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення - тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року, суд першої інстанції зазначив, що вказані дії були вчинені законно. Зазначений висновок обґрунтований тим, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість висновку інспектора Гирну С.Г. про можливе порушення ОСОБА_1 правил паркування, не зважаючи на те, що неналежна фіксація порушення та недостатність зібраних доказів не дають підстав для притягнення останнього до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КпАП України. Також суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на допущені під час складання акту порушення порядку його оформлення є формальними, і такими, що не впливають на законність прийнятого інспектором Гирну С.Г. рішення про тимчасове затримання транспортного засобу.

Рішення суду від 08 квітня 2019 року оскаржується в апеляційному порядку лише позивачем та виключно у частині відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним застосування тимчасового затримання належного ОСОБА_1 транспортного засобу, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Тимчасове затримання транспортного засобу є одним із заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 260 КУпАП.

Правові підстави для тимчасового затримання транспортного засобу визначені у ст. 2652 КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 1225, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 1321, 2061 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку підставою для тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 було встановлення інспектором Гирну С.Г. обставин, які давали підстави вважати, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, яке полягало у порушенні правил стоянки на місцях, що призначених для зупинки чи стоянки лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, чим створив перешкоди учасникам дорожнього руху.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, для застосування заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу достатнім є встановлення підстав вважати, що відповідне правопорушення мало місце.

Наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, у подальшому належить встановити особі, до повноважень якої віднесено розгляд справи відповідно до ст. 222 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в інспектора Гирну С.Г. були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Так, в акті огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року зазначено, що автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у м. Києві на бул. Лесі Українки, 28, перешкоджав паркуванню інвалідів на місці для інвалідів. У зазначеному акті вказано, що він складений у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

До матеріалів справи приєднані копії письмових пояснень вказаних свідків, у яких зазначено, що автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований у спосіб, що суттєво заважав іншим учасникам руху.

Крім того, колегія суддів враховує, що інспектор Гирну С . Г. перебував безпосередньо на місці стоянки транспортного засобу та був очевидцем подій, описаних в акті огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу був застосований інспектором Гирну С .Г. на законних підставах.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі як на підставу для задоволення своїх вимог вказує на те, що акт огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року був складений з численними помилками, містить неповну та неточну інформацію.

Так, позивач вказує на те, що часом складання акту зазначено « 14 год. 215 хв.», у графі «відповідно до» вказані тільки цифри без зазначення нормативного акту: «265-2, ч. 5 ст. 122», у графі «Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з» зазначено: «перешкоджання паркування інвалідів на місці для інвалідів», у графі «Власник (співвласник) транспортного засобу» зазначено: «невідомий», у графі «Зовнішній вигляд транспортного засобу» зазначено: «Авто брудне неможливо чітко визначити пошкодження, ЛФП заднього бампера переднього ГО тріщина на передньому бампері», у графі «Транспортний засіб для його примусового переміщення прийняв» зазначено: «Експрес-Т 383-33-33 авто Mercedes днз НОМЕР_2 водій ОСОБА_10 », у графі «Відстань переміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку становить» зазначено « 15 км», графа «Транспортний засіб на тимчасове зберігання прийняв» - не заповнена (порожня).

Дослідивши зміст акту огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року та суть порушень при його складенні, на які посилається позивач, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції надав правильну оцінку доводам позивача та вірно зазначив, що допущені під час оформлення акту порушення є формальними, і такими, що не впливають на законність рішення про тимчасове затримання транспортного засобу.

Також позивач в апеляційній скарзі зазначає, що інспектором Гирну С . Г. були порушені вимоги п. 8 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 та п.п. 2, 7 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Зазначені порушення, на думку позивача, полягали у тому, що евакуатор для тимчасового затримання його автомобіля за адресою: м. Києві, бул. Лесі Українки, 28 був викликаний в інший спосіб, ніж через чергового відповідного територіального органу Національної поліції України. Також позивач стверджує, що інформація про тимчасове затримання його транспортного засобу не була своєчасно передана до чергової частини територіального органу Національної поліції.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що у межах даної справи ОСОБА_1 заявив вимогу про визнання протиправним застосування інспектором Гирну С.Г. заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення - тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28 серпня 2018 року.

Суд встановив, що зазначений захід був застосований на законних підставах, визначених ч. 1 ст. 2652 КУпАП.

Обставини, на які ОСОБА_1 додаткового посилається в апеляційній скарзі стосуються реалізації рішення про тимчасове затримання транспортного засобу.

Разом з тим, вимоги про визнання протиправними дій інспектора Гирну С.Г. щодо виклику евакуатора та повідомлення чергового територіального органу Національної поліції України про тимчасове затримання автомобіля у межах даної справи ОСОБА_1 не заявлялися.

Дотримання порядку реалізації рішення про тимчасове затримання транспортного засобу саме по собі не впливає на законність прийнятого рішення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з розпискою про отримання тимчасово затриманого транспортного засобу, автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , був повернутий ОСОБА_1 наступного дня після його затримання.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями чи бездіяльністю інспектора Гирну С.Г. у порядку ч. 5 ст. 21 КАС України у межах даної справи не заявлялися.

За таких обставин сама по собі наявність у мотивувальній частині позовної заяви та апеляційної скарги доводів щодо незаконності дій інспектора Гирну С.Г. під час реалізації рішення про тимчасове затримання транспортного засобу не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 08 квітня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

Л.О. Костюк

Постанова складена у повному обсязі 18 червня 2019 року.