Справа № 280/1729/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

20 червня 2019 рокуСправа № 280/1729/19
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (пр.Моторобудівників, буд.34, м. Запоріжжя, 69068, ),

третя особа, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (далі відповідач ), третя особа, ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 21.12.2018 року №130/07-19 в приватизації квартири за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю копії ордера про надання житлової площі; зобов`язати відповідача провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_2 за відсутності ордеру про надання житлової площі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 у 1957 році була надана ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померлим батькам позивача. На теперішній час у зазначеній квартирі зареєстрована та фактично проживає позивач. Зазначена квартира є неприватизованою, перебуває у власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Вказує, що бажає скористатися своїм правом на приватизацію житла та приватизувати квартиру 4, розташовану у АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 3. З цією метою були зібрані всі документи необхідні для приватизації житла, житлові чеки для приватизації житла не використовувались. 13.12.2018р. позивачем разом з членами родини до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району подано заяву про безоплатну приватизацію житла та передачу квартири в спільну сумісну власність членам сім`ї. Разом із заявою було подано повний пакет документів, який мав бути поданий відповідно до чинного законодавства України, але - без копії ордеру на жиле приміщення. Позивач стверджує, що разом з членами родини намагались отримати копію ордеру про надання житлової площі, шляхом звернення з письмовою заявою до Департаменту житлово - комунального господарства Запорізької міської ради. Однак, відповіддю зазначеного Департаменту від 22.06.2018 року № К-3318 було повідомлено, що надати копію корінця ордеру на зазначену квартиру не уявляється можливим, оскільки там зберігаються корінці ордерів на заселення починаючи лише з 1984 року. Також позивач зазначає, що разом з членами родини звертались до Державного архіву Запорізької області, однак згідно наданої відповіді від 03.08.2018р. № 01-32/К-1838 в протоколах засідань виконавчого комітету Сталінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя за 1957 рік рішення про надання квартири ОСОБА_3 відсутнє. Вказує, що виходячи із тексту відповіді відповідача від 21 грудня 2018 року № 130/07-19 «Щодо вирішення питання приватизації житла», відповідач відмовив в оформленні приватизації на підставі пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, через відсутність копії ордеру про надання жилої площі та фактично рекомендовано звернутися до суду в порядку пункту 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач вважає, що він разом із члени своєї родини мають право на приватизацію зазначеної квартири на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки постійно проживають у вказаній квартирі та вселилися в неї на законних підставах. Також зазначає, що враховуючи те, що відповідно до статті 59 Житлового Кодексу Української PCP ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, тому відповідач відмовив позивачу у приватизації займаного ним житла не дослідивши всі причини відсутності ордеру. Позивач вселилась до квартири на законних підставах (як і члени його сім`ї), так як незаконність її проживання (та членів її сім`ї) ніхто не оспорював, а можливість знайти копію ордеру, який видавався на вселення в квартиру, на даний час відсутня з незалежних від позивача причин, що, як наслідок і позбавляє можливості реалізації права на приватизацію квартири.

Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.05.2019.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки №02-35/19/41 від 20.05.2019 суддя Сіпака А.В. в період з 18.05.2019 по 22.05.2019 перебував у відпустці у зв`язку з чим підготовче судове засідання було перенесено на 20.06.2019.

20.06.2019 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі суду не надходило. Відзиву на позовну заяву також суду не надіслано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Відповідно до положень ч.2 ст.183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступних міркувань.

Так, судом встановлено, що за зверненням ОСОБА_2 стосовно надання копії державного ордеру на квартиру АДРЕСА_5 виданого у 1957 році, листом Департамент житлово - комунального господарства Запорізької міської ради від 22.06.2018 за вих.№К-3318 повідомлено про те, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року у зв`язку з чим, надати запитувану інформацію не уявляється можливим.

Державним архівом Запорізької області, на звернення ОСОБА_2 було надано відповіді від 03.08.2018 вих. № 01-32/К-1838 в якій зазначено, що в протоколах засідань виконавчого комітету Сталінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя за 1957 рік рішення про надання квартири ОСОБА_3 відсутнє.

На заяву від 13.12.2018 з питань приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , у разі відсутності ордера ОСОБА_1 . Районною адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району було повідомлено, що у пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 прописаний повний перелік документів, які власник або уповноважена особа повинна надати для приватизації. Одним із необхідних документів є копія ордеру про надання житлової площі, але оскільки немає можливості надати ордер через його відсутність, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як виконавчий орган міської ради, вимушена

Не погоджуючись із такою позицією суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду в якому просить зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_2 за відсутності ордеру про надання житлової площі.

Визначаючись щодо підсудності цього спору, суд керується та виходить з наступного.

В розумінні статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - Закон №2482-XII ), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд ( ч. 1 ст. 8 Закон №2482-XII).

Процедура передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Порядком передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Порядок №396).

Відповідно до пунктів 17-18 Порядку №396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянин подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку(гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3.

Орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності (п.23 Порядку №396).

Із аналізу вищевикладеного видно, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир за умови звернення особи із заявою відповідної форми та наданням документів згідно переліку визначеного Порядком №396.

Разом з цим, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Водночас згідно визначення наведеного п. 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суд встановив, що позивач просить суд зобов`язати орган місцевого самоврядування прийняти пакет документів без ордера про надання житлової площі на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Конституційний Суд України в Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Органи місцевого самоврядування можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права - цивільні чи публічні вони мають намір реалізувати.

Суд зазначає, що у даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлових прав громадян, зокрема прав на користуванням жилим приміщенням, його приватизацію, тобто із цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивачів не здійснює, а є особою, яка представляє власника майна житлового фонду. Права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із житлових правовідносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватно-правовим. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 826/6244/15.

Відповідно до приписів частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2139цс15) та 02 березня 2016 року (справа № 6-14цс16).

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Вимога про зобов`язання прийняти документи для приватизації житла безпосередньо пов`язана із захистом позивачем свого цивільного права. Відтак, такий спір має приватноправовий характер, а отже, провадження у даній справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, провадження по даній справі підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до положень статті 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу, що даний спір належить до юрисдикції загального місцевого суду та підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 183, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа, ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Копію ухвали надіслати сторонам про справі.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС.

України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 294, 295, 296 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.06.2019.

Суддя А.В. Сіпака