Справа № 805/2250/17-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа № 805/2250/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 р. (у повному обсязі складена 24 квітня у м. Слов`янськ) у справі № 805/2250/17-а (головуючий І інстанції суддя Голубова Л.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТРЕЙДІНГ" (далі - позивач) 15.06.2017 звернулось до суду з позовом до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило зобов`язати відповідача підключити товариство до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді; зобов`язати відповідача прийняти податкові декларації з податку на додану вартість товариства за березень 2017 року та квітень 2017 року датою їх фактичного подання до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений законодавством (а.с. 4-11, 53-56).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано відповідача підключити товариство до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді.

Зобов`язано відповідача прийняти та зареєструвати податкові декларації з податку на додану вартість товариства за березень 2017 року та квітень 2017 року днем їх фактичного подання.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 79-82).

11.09.2017 року відповідачем подано апеляційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2017 року, яка ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року повернута апелянту (а.с. 114-115).

У зв`язку з набранням законної силі рішення суду першої інстанції позивачу було видано виконавчий лист від 08.12.2017 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2018 року відповідачу поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року та зупинено дію постанови Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у справі № 805/2250/17-а (а.с. 140).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін (а.с. 168-173).

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2019 року ВП № 58782239 відкрите виконавче провадження згідно виконавчого листа № 805/2250/17-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 08.12.2017 року (а.с. 194).

17 квітня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду від Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 190-192).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 805/2250/17-а заяву відповідача залишено без задоволення (а.с. 212-213).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про визнання виконавчого листа від 08.12.2017 року у справі № 805/2250/17-а таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що з урахуванням того, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2017 року вступила в законну силу 03.04.2018 року, а виконавчий лист був виданий 08.12.2017 року, то він не підлягає виконанню. Апелянт звертає увагу на те, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року виконана в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 5 редакції КАС України від 06.07.2005р. № 2747-ІV, яка втратила чинність з 15.12.2017 року в зв`язку з набранням законної сили нової редакції КАС України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, було передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Аналогічна норма внесена до КАС України в новій редакції від 03.10.2017р. № 2147-VІІІ, зокрема до частини третьої статті 3 вказаного Кодексу, тому посилання Маріупольської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області на стару редакцію КАС України, що втратила чинність з 15.12.2017 року, є безпідставними.

За приписами частини другою статті 255 чинного в дійсний час КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повернення апеляційної скарги Маріупольської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області відбулося згідно з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 р., відтак саме з цієї дати рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Крім того, як зазначалось раніше, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 29.08.2017, на підставі якої видано виконавчий лист, без змін (а.с. 168-173).

Відповідно до ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявником не наведено жодної з обставин, встановлених ч. 2 ст. 374 КАС України для визнання виконавчого листа від 08.12.2017 р. у справі № 805/2250/17-а таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Маріупольської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч. 3 ст. 287 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 287 КАС України).

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист (ч. 5 ст. 287 КАС України).

З огляду на наведене, апелянту необхідно звернутись до суду з позовною заявою, якщо податковий орган вважає, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 ВП № 58782239 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області порушуються права Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, а не з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, яка вирішує процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах в якій викладено вимогу, яка розглядається в окремому позовному порядку з пред`явленням до суду відповідної позовної заяви, яка відповідає вимогам статей 160, 161 та 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2018 року в справі № 808/418/17.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 р. у справі № 805/2250/17-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Судді Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко