Справа № 815/3524/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/3524/13-а
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Єщенка О.В.,

- Шеметенко Л.П.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» та Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 лютого 2019 року у складі суду судді: Вовченко О.А. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2013 року мале приватне підприємство «Фірма «Енергоремонтналадка» (далі - МПП «Фірма «Енергоремонтналадка») звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.04.2013 р. № про збільшення грошового зобов`язання із ПДВ на 429225,00 грн. за основним платежем та на 107306,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 р., позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 12.04.2013 р. №.

Постановою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області і задоволено частково, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року адміністративний позов МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 299975,00 грн. за основним платежем та на 74993,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Стягнуто з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на користь МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» судовий збір у розмірі 1603,22 грн., сплачений згідно платіжного доручення №169 від 25.04.2013 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» було сформовано податковий кредит з ПДВ без належного підтвердження податковими накладними, в результаті чого завищено податковий кредит на суму 215 626 грн. Апелянт зазначає, що враховуючи податкову інформацію та первинні документи, які надані в ході перевірки, не підтверджує реальність господарських відносин з придбання в червні 2012 р. ПП «Унісон Дизайн» на користь МПП «Фірма «Енергоремонтналадка», позивач не мав права на формування податкового кредиту у червні 2012 р. на 21 375,79 грн. та серпні 2012 р. на суму 60 158,19 грн. Таким чином, в порушення п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» сформовано у червні 2012 р. податковий кредит 213 75,79 грн. та серпні 2012 р. податковий кредит на суму 61 058, 19 грн. по господарським операціям з придбання послуг у податковій інформації, в результаті чого завищено податковий кредит у червні 2012 р. на 21 375, 79 грн. та серпні 2012 р. на суму 61 058,19 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_1 на дату укладення договорів являвся засновником та єдиним власником ТОВ «ЕНТХІЛЛ». Суд першої інстанції, також не надав належної оцінки поясненням допитаного в якості свідка ОСОБА_2 про те, що договори та проектно-кошторисна документація підписувалися ОСОБА_1 тому, що директор мав обмеження повноважень з підписання договорів. Враховуючи, що вказані договори укладалися ще в квітні 2012 року, будь-яка переписка між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» не зберіглася. Про те, що єдиною підставою для визнання нереальними господарських операцій, які були здійснені між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ», є підписання договорів та актів виконаних робіт не директором, а засновником підприємства, представник апелянта дізналася з повного тексту рішення, який був нею отриманий 20 лютого 2019 року. Представником апелянта був надісланий на адресу ТОВ «ЕНТХІЛЛ» адвокатський запит стосовно повноважень директора ОСОБА_4 , на який 12.03.2019 року отримала відповідь. З відповіді вбачається, що ОСОБА_4 не мав право укладати та підписувати договори на суму, яка перевищувала 100000 (сто тисяч) грн. Між тим, між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» були укладені наступні договори:

№02/04 від 02.04.2012 р. на суму 340 000 грн. (Т.1 а.с. 359-360)

№05/04 від 05.04.2012 р. на суму 263 500 грн. (Т.1 а.с. 378-379)

№22/04 від 13.04.2012 на суму 172 000 грн. (Т.1 а.с. 392-393)

Тобто всі договори були укладені на суму, що перевищувала 100 000 грн. та відповідно були підписані засновником - ОСОБА_1.

Окрім цього, господарська операція пов`язана як з фактом підписання договору, так із фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, використання активів у власній діяльності. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами ПК України. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку апелянтом, його виконання, тобто отримання послуг для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового ану платника податків. Апелянтом повністю підтверджені витрати, як засіб оплати за отримані від контрагента послуги, суду надані докази руху коштів, зміна майнового стану та активів позивача. За відсутності належного спростування реального виконання господарської операції, підписання первинних документів іншою особою ніж та, що значиться в установчих документах контрагента його керівником, не може слугувати самостійною підставою для знання податкової вигоди необґрунтованої за відсутності інших фактів та обставин. Адже підписання документів неповноважною особою не виключає реальності виконання господарської операції. Апелянт зазначає, що у податковому спорі суд не може ставити під сумнів оподатковувану операцію, посилаючись лише на вказану обставину, але в даному випадку для доведення добросовісності апелянта відповідач не надав жодного підтвердження навмисних спільних учасників операції, її безтоварності та номінального оформлення з єдиною метою отримати незаконну податкову вигоду та податкову економію.

Відзиви (заперечення) на апеляційні скарги позивачем та відповідачем не надано.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача по справі №815/3524/13-а - Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на його правонаступника - Головне управління ДФС в Одеській області

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, мале приватне підприємство «Фірма «Енергоремонтналадка» () зареєстроване 15.04.1998 року, взято на облік в контролюючих органах 16.04.1998 року та станом на 25.03.2013 року перебувало на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 43.21 Електромонтажні роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень, виданих ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС: від 06.03.2013 №000867/646, №000876/651, №000343/658, згідно із пп. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 06.03.2013 №712 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (Т. 2 а.с. 39), проведена позапланова виїзна перевірка МПП «Фірма «Енергоремонтналадка», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 відповідно до затвердженого плану перевірки (Т. 2 а.с. 19 - 21).

За результатом вказаної перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС складено акт №2044/22-1/23990709 від 25.03.2013 року (Т. 1 а.с. 17-39, Т. 2 а.с. 54-62), яким встановлено порушення МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, на 429225 грн., у т.ч. липень 2011 - 156 грн., травень 2012 - 161221 грн., червень 2012 - 18348 грн., липень 2012 - 114786 грн., серпень 2012 - 132799 грн., листопад 2012 - 1915 грн.

Позивачем 25.03.2013 р. подано до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС заперечення до акту (Т. 1 а.с. 51-53, Т. 2 а.с. 40-42), за результатами розгляду яких 10.04.2013 року прийнято висновок №43 (Т. 2 а.с. 46-47), яким висновки акту перевірки залишені без змін, про що позивача повідомлено листом (Т. 1 а.с. 56-57, Т. 2 а.с. 48-49).

На підставі висновків вищевказаного акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2013 року № (Т. 1 а.с. 15, Т. 2 а.с. 51), яким за порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 536531,00 грн., з яких 429225,00 грн. за основним платежем та 107306,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Так, спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках податкового органу про порушення позивачем, про які зазначено у розділі «Висновок» акту перевірки №2044/22-1/23990709 від 25.03.2013 року.

Висновки відповідача в акті перевірки щодо податкового повідомлення-рішення № від 12 квітня 2013 року обґрунтовані наступним.

За період з 01.01.2011 по 31.12.2012 МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 10479227 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 встановлено завищення податкового кредиту на суму 427310 грн., у т.ч. липень 2011 - 156 грн., травень 2012 - 161221 грн.; червень 2012 - 21376 грн.; липень 2012 - 111758 грн., серпень 2012- 132799 грн.

В акті зазначено, що згідно наданих до перевірки документів встановлено, що МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» по відношенню до ПП «Унісон Дизайн» виступала замовником на виконання робіт відповідно до договорів: від 03.05.2012 №03/05, від 14.05.2012 № 383-12/05, від 21.05.2012 № 21/05, від 01.06.2012 № 01/06. Відповідно до бази даних податкового органу АРМ «Бест Звіт» за період червень 2012, серпень 2012 МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» надано звітну декларацію з податку на додану вартість з відповідними додатками.

Відповідно до бази даних податкового органу АРМ «Бест-Звіт» МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» надано додаток №5 до податкової декларації з ПДВ червень 2012 та серпень 2012, згідно яких встановлено включення до податкового кредиту сум ПДВ, які входять до вартості придбання послуг від постачальника ПП «Унісон Дизайн».

В акті перевірки також зазначено, що в наявності акт від 17.01.2013 р. №165/2240/34795572 «Про неможливість проведення перевірки приватного підприємства «Унісон Дизайн» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період червень, вересень, жовтень 2012 року» ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС, в якому зазначено: «...Згідно АС «Співставлення податкового зобов`язання та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» основним постачальником ПП «Унісон Дизайн» за період червень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року було ТОВ «АГРОСНАБ» (код 22124139), зареєстроване в ЛІВОБЕРЕЖНА МІЖРАЙОННА ДПІ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛ.ДПС. Для використання у роботі від ЛІВОБЕРЕЖНА МІЖРАЙОННА ДПІ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛ.ДПС отримано матеріали перевірки ТОВ «Агроснаб» (код за ), а саме: акт від 18.12.2012 №7097/15-2/31 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Агроснаб» (код за ) щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами - постачальниками ПП «Унісон Дизайн» (), ТОВ «Айсіпі» (), ПП «Інфініті центр» (), ТОВ «Лізінг Сіті» (), .... та контрагентами - покупцями ПП «НВП Лідер Безпеки» (), ТОВ «ВАФ «Меркурій» () за період червень-жовтень 2012 року їх реальності та повноти відображення в обліку. В отриманому акті зазначено наступне: «Державним податковим інспектором відділу адміністрування ПДВ та акцизного податку управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ДО ДПС Житним О.В. та старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ та акцизного податку управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ДО ДПС Федюком Ю.М. здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ «Агроснаб» (код 32906110): АДРЕСА_3 - та встановлено, що за вказаною адресою зазначене СПД не знаходиться, про що складено акт від 05.12.2012 №2442. … Таким чином, податкова адреса підприємства не підтверджується…. У зв`язку з викладеними обставинами, директором ТОВ «Агроснаб» ОСОБА_5 до перевірки не надано жодних бухгалтерських документів, що свідчать про здійснення фінансово-господарської діяльності у червні - жовтні (періоди коригування), листопаді - грудні (періоди, є яких подана уточнююча звітність) 2012 року. … За підписом директора ТОВ «Агроснаб» ОСОБА_6 подані податкові декларації з ПДВ за червень - жовтень 2012 року. В подальшому, після перереєстрації платника податку, за підписом директора ТОВ «Агроснаб» ОСОБА_5 . подані уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок із значним збільшенням податкових зобов`язань та податкового кредити (наведено вище) за червень - жовтень 2012 року. При цьому, у періодах, за які подані вказані уточнюючі розрахунки директором ТОВ «Агроснаб» ОСОБА_5, фінансово-відповідальною особою (директором) ТОВ «Агроснаб» був ОСОБА_6 . Викладене свідчить, що громадянка ОСОБА_5 не може бути причетною до здійснення господарських операцій в реальному часі червня - жовтня 2012 року. Таким чином, ОСОБА_5 фактично не могла вчиняти дії, спрямовані на виконання будь-яких взятих на себе зобов`язань. Останнє, в свою чергу, спростовує намір у ТОВ «Агроснаб» створення будь-яких правових наслідків укладених угод та свідчить про нереальність здійснення господарських операцій на суми збільшення показників податкової звітності за червень - жовтень 2012 року по уточнюючим розрахункам…. Таким чином, щодо наявності/відсутності ознак фіктивності та наявності/відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Агроснаб» має ознаки фіктивності, передбачені ст. 55-1 Господарського кодексу України. … Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено: неможливість фактичного здійснення ПП «Унісон Дизайн» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; порушення ч. 1 cт. 203, ч. 1 ст. 207, cт. 215, п. 1 cт. 216, ст. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП «Унісон Дизайн», з постачальниками та покупцями; відсутність об`єктів, які підпадають під визначення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями. Враховуючи вищенаведене - операції купівлі-продажу ПП «Унісон Дизайн» не спричиняють реального настання правових наслідків».

В акті зазначено, що аналізом наявної податкової інформації по постачальнику ТОВ «Ентхілл» встановлено наступне: МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» по відношенню до ТОВ «Ентхілл» виступала замовником на виконання робіт відповідно до договорів: від 01.03.2012 №02/03, від 01.03.2012 №01/03, від 02.04.2012 №02/04, від 13.04.2012 №22/04, від 05.04.2012 №05/04.

В акті перевірки вказано, що в наявності акт від 06.07.2012 №400/23-60/37331553 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання TOB «EHTXІЛЛ» () МАЛЕ ПП «ФІРМА «ЕНЕРГОРЕМОНТНАЛАДКА» () за період діяльності 19.12.2011-06.07.2012 р.» ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ДПС, в якому зазначено: «...Зустрічну звірку неможливо провести у зв`язку з тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою. При цьому, в ході організації проведення зустрічної звірки, з метою забезпечення підтвердження господарських відносин вжито такі заходи: Співробітниками ГВПМ ДПІ у Дарницькому р-ні м. службовою запискою було надано висновок щодо відсутності ознак «фіктивності» та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «ЕНТХІЛЛ» () (на далі - ТОВ «ЕНТХІЛЛ»), яке перебуває на обліку в ДПІ у Дарницькому районі м. Києва. При проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації та її документального підтвердження співробітниками ГВПМ ДПІ у Дарницькому р-ні м. Києва службовою запискою №3797/7/26-2/3 від 02.07.2012 року дуло надано: Висновок щодо наявності ознак «фіктивності» та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності, копія висновку спеціаліста №298 від 27.06.2012р. по ТОВ «ЕНТХІЛЛ». Згідно пояснення гр. ОСОБА_1 стало відомо що: гр. ОСОБА_1 пояснив що приблизно в листопаді 2011 р. біля станції метро Чернігівська в м. Києві до нього підійшли два чоловіки, представились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запропонувала заробити грошей підписавши кілька формальних документів на що гр. ОСОБА_1 погодився. Потім вони поїхали до нотаріуса де гр. ОСОБА_1 підписав усі документи отримав грошову винагороду в розмірі 1000 грн. після чого ні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 він не бачив. Про те що на ім`я гр. ОСОБА_1 він не знав та в подальшому не підписував ні яких фінансово-господарських документів стосовно ТОВ «ЕНТХІЛЛ». Також співробітниками ГВПМ ДПІ у Дарницькому р-ні м. Києва було передано на експертне дослідження такі документи: копія заяви директора ТОВ «ЕНТХІЛЛ» гр. ОСОБА_1 ; копія наказу №19/12-11 про призначення; копія довіреності від 19.12.2011; копія протоколу №29/03-12 загальних зборів учасників ТОВ «ЕНТХІЛЛ». В якості порівняльного матеріалу надано: вільні зразки підпису гр. ОСОБА_1 . Згідно висновку спеціаліста №298 від 27.06.2012 р. встановлено: підписи від імені гр. ОСОБА_1 виконані в вище вказаних документах, виконані не гр. ОСОБА_1 а іншою особою. … Оскільки на ТОВ «ЕНТХІЛЛ» відсутні трудові ресурси; складські приміщення, виробничі потужності здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. Враховуючи те, що у ТОВ «ЕНТХІЛЛ», відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, згідно до частини 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, зазначена угода має ознаки нікчемності».

Враховуючи, що первинні документи (договори; акти виконаних робіт) відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року не відповідають вимогам складення первинних документів та не підтверджують здійснення господарської операції з постачання послуг від ТОВ «Ентхілл» в адресу МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та податкові накладні на загальну вартістю 775 500,00 грн. оформлені з порушеннями вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» не мала права на формування податкового кредиту у травні 2012 на суму 129 250,00 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням № від 12 квітня 2013 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково позовні вимоги МПП «Фірма «Енергоремонтналадка», суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів реальності здійснення господарських операцій між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» та відповідно до неправомірного заниження позивачем суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з вказаним контрагентом на 129250,00 грн., а відтак податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 129250,00 грн. за основним платежем та на 32312,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції в частині відмови, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п. 187.1 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду, згідно вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов`язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Щодо питання про завищення позивачем податкового кредиту в сумі 156 грн. за липень 2011 року, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, 08.07.2011 року ТОВ «Сокол» видано на адресу позивача податкову накладну №174 на загальну суму 934,02 грн., у тому числі ПДВ 155,67 грн. Сума ПДВ по зазначеній податковій накладній була віднесена на податковий кредит за липень 2011 року.

10 січня 2013 року позивачем до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Одеської області ДПС було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (Т. 1 а.с. 106-110) та розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Т. 2 а.с. 111-112), надіслані податковому органу 10.01.2013 року, що підтверджується квитанціями №1 та №2 (Т. 2 а.с. 113-116), з яких вбачається, що позивачем податковий кредит було зменшено на суму 156 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС податковий орган вдруге зменшив податковий кредит по податковій накладній №174 та вважає неправомірними такі дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС.

Крім того, судом першої інстанції, в ході розгляду справи, вірно встановлено, що 18.04.2012 року між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «Тел-Сервіс» (підрядник) було укладено договір підряду №20-К (Т. 1 а.с. 206-207), предметом якого є виконання проектних робіт з розробки робочого проекту по організації системи гарантованого електроживлення для обладнання зв`язку на ПС-330 кВ «Трихати».

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем до суду надані кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за травень 2012 року, податкову накладну №303 від 31.05.2012 року та платіжне доручення №251 від 12.06.2012 року (Т. 1 а.с. 207 зворот - 212).

У відповідності до договору підряду №21-К від 18.04.2012 року (Т. 1 а.с. 213-214), укладеного між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «Тел-Сервіс» (підрядник), останнє виконувало роботу «Проектні роботи з розробки робочого проекту по організації системи гарантованого електроживлення для обладнання ЗДТУ на ПС-220 кВ «Комінтернове»».

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем до суду надані кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за травень 2012 року, податкову накладну №305 від 31.05.2012 року та платіжне доручення №253 від 12.06.2012 року (Т. 1 а.с. 214 зворот - 219).

20.04.2012 року між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «Тел-Сервіс» (підрядник) було укладено договір підряду №19-К (Т. 1 а.с. 220-221), предметом якого є виконання проектних робіт з розробки робочого проекту по встановленню дизель-генераторної станції 10кВт на ПС - 220 кВ «Березань» Миколаївських МЕМ для системи гарантованого електроживлення обладнання ЗДТУ.

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем до суду надані кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за травень 2012 року, податкову накладну №304 від 31.05.2012 року та платіжне доручення №252 від 12.06.2012 року (Т. 1 а.с. 221 зворот - 226).

У відповідності до договору підряду №25/04 від 25.04.2012 року (Т. 1 а.с. 227-229), укладеного між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «Тел-Сервіс» (підрядник), останнє виконувало роботу «Проектні роботи з модернізації кабельної лінії зв`язку ПС-220 кВ «Комінтернове» - Південна ЕС з установкою цифрового обладнання».

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем до суду надані акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за 31 травня 2012 року, податкову накладну №281 від 30.05.2012 року та платіжне доручення №234 від 30.05.2012 року (Т. 1 а.с. 230 - 233).

В ході розгляду справи, судом встановлено, що податкові накладні №304 від 31.05.2012 р., №305 від 31.05.2012 р., №303 від 31.05.2012 р., №281 від 30.05.2012 р. були включені позивачем до складу податкового кредиту за травень 2012 року.

У судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_2 , ОСОБА_14 та головний державний ревізор-інспектор відділу планування, організації податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС ОСОБА_15.

Так свідок ОСОБА_2 пояснив, що під час перевірки був заступником директора МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» із загальних питань, а його батько був директором. Зазначив, що перевіряючі проводили перевірку близько тижня за адресою підприємства АДРЕСА_4 та що до перевірки позивачем були подані оригінали усіх документів. Також до перевірки надавались копії документів, які завозили до перевіряючого органу.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що працювала з 2011 року до квітня 2014 року у МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» економістом. Зазначила, що позивачем перевіряючим надавались оригінали первісних документів, зокрема податкових накладних. За проханням перевіряючих копії наданих до перевірки документів були зроблені позивачем та привезені до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС. Зазначила, що з висновками акту не погоджувались та подали на нього заперечення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що на час перевірки позивача працювала головним державним ревізором-інспектором відділу планування, організації податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС. Щодо того, які документи надавались позивачем під час перевірки та чи були це копії чи оригінали не пам`ятає. Також зазначила, що не пам`ятає, чи завозив позивач копії документів за місцезнаходженням ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС.

Свідок ОСОБА_16 у судове засідання не з`явився, згідно наданих позивачем до суду наказу №07/04-5 від 07.04.2014 року (Т. 3 а.с. 53) та листа №05/02-1 від 05.02.2019 року звільнений з займаної посади провідного інженера 07.04.2014 року та зв`язку з ним на даний час немає.

Колегія суддів також бере до уваги твердження податкового органу щодо того, що оригінали вищевказаних податкових накладних по взаємовідносинам з ТОВ «Тел-Сервіс» відсутні та до перевірки не надавались, оскільки доказів на підтвердження вказаного до суду не надано.

Дане твердження контролюючого органу спростовується показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_15 . Оригінали податкових накладних надавались перевіряючим для ознайомлення за місцезнаходженням позивача, а їх копії також подавались ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС.

Як вбачається з матеріалів справи, наявні фотокопії податкових накладних належним чином засвідчені, виписані ТОВ «Тел-Сервіс» позивачу є фотокопіями з оригіналів, виданих покупцю, про що наявні відмітки в податкових накладних.

Також в судовому засіданні суду першої інстанції досліджено оригінали податкових накладних, виписаних ТОВ «Тел-Сервіс» та встановлено, що наявні в матеріалах справи фотокопії податкових накладних відповідають оригіналам.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що операції купівлі-продажу ПП «Унісон Дизайн» не спричиняють реального настання правових наслідків та не підтверджує реальність здійснення господарських відносин з придбання в червні 2012 р. ПП «Унісон Дизайн» на користь МПП Фірма «Енергоремонтналадка», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки надані до суду первинні документи по взаємовідносинам позивача з контрагентом ПП «Унісон Дизайн» в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити. Докази того, що ці первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

При розгляді справи судом першої інстанції вірно встановлено, що і позивач, і його контрагент на час укладання спірних правочинів були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 квітня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №20/04 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 233), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати «Послуги з розробки технічного завдання на проектування реконструкції відкритого розподільного пристрою 100 кВт шляхом будування нового розподільного пристрою».

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано акт приймання-здачі робіт (надання послуг) №10 від 27.06.2012 року, податкову накладну №5 від 27.06.2012 року, платіжне доручення №335 від 19.07.2012 року (Т. 1 а.с. 234-236).

03 травня 2012 року МПП « (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №03/05 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 237), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи по виконанню робочого проекту ПС-330 кВ «Козятин». Реконструкція із заміною акумуляторної батареї типу СК-12 на АБ малообслуговуючого типу.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведену договірну ціну на проектні та вишукувальні роботи, акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за червень 2012 року, податкову накладну №7 від 27.06.2012 року, платіжне доручення №314 від 10.07.2012 року (Т. 1 а.с. 238-240).

14 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №383-12/05 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 241-242), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати монтажні роботи по реконструкції системи безперебійного живлення обладнання зв`язку для потреб ЗАТ «Молдавська ГРЕС».

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2012 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за червень 2012 року, податкову накладну №12 від 27.06.2012 року, платіжне доручення №944 від 19.07.2012 року (Т. 1 а.с. 243-257).

16 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №16/05 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 258), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи по розчистці траси механізмами 4.8 га. Капфтальний ремонт ПЛ 330 кВ Нова Каховка-Херсон.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2012 року, податкову накладну №239 від 31.07.2012 року, платіжне доручення №971 від 15.08.2012 року (Т. 1 а.с. 259-266).

21 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №21/05 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 267-268), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи по капітальному ремонту системи енергопостачання засобів зв`язку (заміна акумуляторних батарей, інв. №16130, 16131, 55065, 55066) в ЦУС Південної ЕС.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2012 року, податкову накладну №9 від 27.06.2012 року, платіжне доручення №315 від 10.07.2012 року (Т. 1 а.с. 269-279).

28 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №28/01 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 280), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати розробку проекту по заміні МВ-110 кВ Берегове на елегазові вимикачі з установкою елегазових трансформаторів току. ПС 220 кВ «Донузлав». ОРУ-110 кВ.в.№001226.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за липень 2012 року, податкову накладну №235 від 31.07.2012 року, платіжне доручення №359 від 02.08.2012 року (Т. 1 а.с. 281-285).

28 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №29/01 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 286), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати розробку проекту по заміні МВ-220 кВ Т-1, Т-2 на елегазові вимикачі з установкою елегазових трансформаторів току. ПС 220 кВ Красноперекопськ. ОРУ-220 кВ. (інв. №001163).

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведений кошторис на проектні (вишукувальні) роботи, кошторис №1 на проектні (вишукувальні) роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за липень 2012 року, податкову накладну №236 від 31.07.2012 року, платіжне доручення №358 від 02.08.2012 року (Т .1 а.с. 287-291).

28 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №30/01 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 292), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати розробку проекту по реконструкції механічного та електромагнітного блокування ОРУ-220 кВ, інв.№001163. ПС 220 кВ «Краснопереконськ».

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за липень 2012 року, податкову накладну №238 від 31.07.2012 року, платіжні доручення №360 від 02.08.2012 року та №696 від 15.08.2012 року (Т. 1 а.с. 293-298).

31 травня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №31/05 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 299-300), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати проектні роботи по реконструкції масло господарства РЦЦРО ПС-330 кВ «Усатово».

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за липень 2012 року, податкові накладні №120 від 25.07.2012 року та №232 від 30.07.2012 року, платіжні доручення №337 від 25.07.2012 року, №349 від 30.07.2012 року, №357 від 02.08.2012 року, №970 від 15.08.2012 року (Т. 1 а.с. 301-311).

01 червня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №01/06 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 312-313), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати проектні роботи по модернізації кабельної лінії зв`язку ПС220 кВ «Комінтерново»-Южні ЕС» з установкою цифрового обладнання.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведена договірна ціна на проектні та вишукувальні роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за червень 2012 року, податкову накладну №6 від 27.06.2012 року, платіжне доручення №313 від 10.07.2012 року (Т. 1 а.с. 314-317).

02 червня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №01/06 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 318), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати проектні роботи по розробці робочого проекту по заміні повітряного вимикача ВВ-330-6В на елегазів вимикач на ВРП-330 ПС-330 кВ «Трихати» (інв.№17035).

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи, кошториси №1 та №2 на проектні (вишукувальні) роботи, акт №1 приймання-передачі проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції за липень 2012 року, податкову накладну №234 від 30.07.2012 року, платіжні дорученні №350 від 30.07.2012 року та №356 від 02.08.2012 року (Т. 1 а.с. 319-324).

16 червня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №16/06 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 325), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати монтажні роботи по заміні розрядників 750 кВ на ОПН 750 кВ в комірці «АТ-2» ф. «А», «В», «С», з доставкою ОПН та матеріалів на ПС-750 кВ «Вінницька».

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, акт приймання виконаних будівельних робіт за 02 липня 2012 року, податкову накладну №234 від 30.07.2012 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за 02 липня 2012 року, податкову накладну №1 від 02.07.2012 року, платіжні дорученні №311 від 09.07.2012 року та №334 від 19.07.2012 року (Т. 1 а.с. 325-337).

13 липня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ПП «Унісон Дизайн» (підрядник) уклали договір №13-07 підряду на виконання робіт (Т. 1 а.с. 338-339), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати електромонтажні та налагоджувальні роботи на РП-3 м.Рівне, РП-4 м.Рівне, ЗТП «Хорупань» Рівненської обл., п/с «Радивилів», «Срібна», м.Радивилів, Рівненської обл.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2012 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за липень 2012 року, податкову накладну №234 від 30.07.2012 року, податкову накладну №233 від 30.07.2012 року, платіжні дорученні №351 від 30.07.2012 року та №355 від 02.08.2012 року (Т. 1 а.с. 325-337).

Наявні в матеріалах справи належним чином засвідчені фотокопії податкових накладних, виписаних ПП «Унісон Дизайн» позивачу є фотокопіями з оригіналів, виданих покупцю, про що наявні відмітки в податкових накладних.

Також в судовому засіданні суду першої інстанції було досліджено оригінали податкових накладних, виписаних ПП «Унісон Дизайн» та вірно встановлено, що наявні в матеріалах справи фотокопії податкових накладних відповідають оригіналам.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регулюються Законом №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством (ч. 1 ст. 2 Закону №996).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов`язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Вимоги до первинного документу встановлені ст. 9 цього ж Закону та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року №88 (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 р. 2 Положення №88).

Відповідно до п. 2.4 Положення №88 2.4 Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже, з наданих до суду копій первинних документів по взаємовідносинах позивача з ПП «Унісон Дизайн» колегією суддів встановлено, що вони мають усі необхідні реквізити та оформлені належним чином.

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №808/1543/17 «Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.».

Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 11 вересня 2018 року по справі №826/19033/16 «…чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача на неможливість фактичного здійснення контрагентом позивача - ПП «Унісон Дизайн» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; порушення ПП «Унісон Дизайн» ч. 1 cт. 203, ч. 1 ст. 207, cт. 215, п. 1 cт. 216, ст. 228 ЦК України, оскільки позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення своїми контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

При цьому, колегія суддів вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 73-75 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, висловленою також у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 299 975,00 грн. за основним платежем та на 74993,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «ЕНТХІЛЛ» колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «ЕНТХІЛЛ» зареєстроване в якості юридичної особи з 12.10.2010 року та здійснює такі види господарської діяльності згідно КВЕД: 45.21.1 будівництво будівель (основний); 45.32.0 ізоляційні роботи; 45.33.1 монтаж систем опалення, вентиляції та кондиціонування повітря; 74.14.0 консультування з питань комерційної діяльності та управління; 74.20.1 діяльність у сфері інжинірингу; 45.31.0 електромонтажні роботи. З 14.08.2012 року перебуває у стані припинення.

02 квітня 2018 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» (підрядник) уклали договір підряду №02/04 (Т. 1 а.с. 359-360), за умовами якого підрядник зобов`язується своїми силами та засобами у встановлені строки та відповідно до кошторисної документації виконати наступні роботи: встановлення КТП6/0,4 кВ на ПС-750 кВ «Вінницька» з поставкою необхідного обладнання. Реконструкція ВРП-750 кВ; встановлення КТП6/0,4 кВ на ПС-750 кВ «Вінницька» з поставкою необхідного обладнання. Реконструкція ВРП-750 кВ. Пусконалагоджувальні роботи, а замовник - прийняти, належним чином виконані роботи, та оплатити їх.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, акти приймання виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, платіжне дорученні №185 від 18.04.2012 року та податкову накладну №52 від 18.04.2012 року (Т. 1 а.с. 361-377).

05 квітня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» (підрядник) уклали договір підряду №05/04 (Т. 1 а.с. 378-379), за умовами якого підрядник зобов`язується своїми силами та засобами у встановлені строки та відповіді кошторисної документації виконати наступні роботи: реконструкція ПС «Вулканешты 400 КВ», а замовник - прийняти належним чином виконані роботи, та оплатити їх.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, платіжні доручення №194 від 23.04.2012 року, №201 від 25.04.2012 року, №208 від 07.05.2012 року та податкові накладні №85 від 23.04.2012 року, №95 від 25.04.2012 року та №18 від 07.05.2012 року (Т. 1 а.с. 380-391).

13 квітня 2012 року МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (замовник) та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» (підрядник) уклали договір підряду на виконання робіт №22/04 (Т. 1 а.с. 392-393), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати електромонтажні роботи на ПС 110 «Соснове», ПС 35кВ «Мізоч», на РП-1 м. Рівне, РП-2 м. Рівне, РП-1 м. Дуьно, РП-1 м. Сарни.

На підтвердження реальності умов вказаного договору позивачем до суду надано договірну ціну, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2012 року, платіжне доручення №212 від 17.05.2012 року та податкову накладну №44 від 17.05.2012 року (Т. 1 а.с. 394-407).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що надані первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій позивачем та ТОВ «ЕНТХІЛЛ».

Висновки суду першої інстанції, що станом на дату підписання договорів між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» разом з первинними документами керівником ТОВ «ЕНТХІЛЛ» являвся Варламов Денис Віталійович, який діяв від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі мав право підписувати договори, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (Т. 3 а.с. 63), а ОСОБА_1 як голова комісії з припинення або ліквідатор став лише після початку процедури ліквідації вказаної юридичної особи, тобто з 14.08.2012 року, отже на момент укладання господарських договорів з позивачем та підписання первинних документів останній не мав відповідних повноважень на вчинення таких дій, спростовані позивачем при апеляційному перегляді справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані. Оскільки обставини відсутності у ОСОБА_1 повноважень на підписання договорів та первинної документаціях станом на момент виникнення спірних правовідносин були встановлені рішенням суду першої інстанції, жодних пояснень та копій документів з цього приводу судом першої інстанції не витребовувалось, суд апеляційної інстанції приймає до уваги надане апелянтом рішення засновника ТОВ «ЕНТХІЛЛ» від 30.03.2012 року (Т. 3 а.с. 167).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, а саме рішення засновника ТОВ «ЕНТХІЛЛ» від 30.03.2012 року (Т. 3 а.с. 167), на посаду директора ТОВ «ЕНТХІЛЛ» з 30.03.2012 року було прийнято ОСОБА_4 . Враховуючи відсутність змоги встановити ОСОБА_4 іспитовий термін, засновник ОСОБА_1 . вирішив:

1. Обмежити повноваження директора ОСОБА_4 на укладання та підписання договорів на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) грн. Директору забороняється самостійно підписувати договори та всі документи, що свідчать про виконання робіт по вказаним договорам (а саме: кошториси, накладні, акти виконаних робіт, товаро-транспортні накладні, будь-які форми кошторисної документації). Директор має права підпису по таких договорах податкових накладних та банківських документів

2. Заборонити директору ОСОБА_4 підписання будь-яких договорів на будь-яку суму щодо відчуження майна Товариства, в тому числі його передачу в заставу, іпотеку, тощо.

3 Право підписання договорів та документів, вказаних в пунктах 1 та 2 даного Рішення залишаю за собою.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 на дату укладення договорів являвся засновником та єдиним власником ТОВ «ЕНТХІЛЛ».

Між тим, МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» (апелянт) зазначає, що вказані договори укладалися ще в квітні 2012 року, будь-яка переписка між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» не збереглася. Про те, що єдиною підставою для визнання нереальними господарських операцій, які були здійснені між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ», є підписання договорів та актів виконаних робіт не директором, а засновником підприємства, представник Апелянта дізналася з повного тексту рішення, який був нею отриманий 20 лютого 2019 року. Представник позивача надіслала на адресу ТОВ «ЕНТХІЛЛ» адвокатський запит стосовно повноважень директора ОСОБА_4 , на який 12.03.2019 року отримала відповідь.

З відповіді вбачається, що ОСОБА_4 не мав право укладати та підписувати договори на суму, яка перевищувала 100000 (сто тисяч) грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ» були укладені наступні договори:

№02/04 від 02.04.2012 р. на суму 340000 грн. (Т. 1 а.с. 359-360).

№05/04 від 05.04.2012 р. на суму 263500 грн. (Т. 1 а.с. 378-379).

№22/04 від 13.04.2012 на суму 172000 грн. (Т. 1 а.с. 392-393).

Відтак, всі договори були укладені на суму, що перевищувала 100000 грн., акти, договірні ціни, довідки були підписані засновником ТОВ «ЕНТХІЛЛ» - ОСОБА_1.

Слід також зазначити, що господарська операція пов`язана як з фактом підписання договору, так із фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, використання активів у власній діяльності. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин, за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов`язання такого платника.

Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку апелянтом, його виконання, тобто отримання послуг для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апелянтом (МПП «Фірма «Енергоремонтналадка») повністю підтверджені витрати, як засіб оплати за стримані від контрагента послуги, суду надані докази руху коштів, зміна майнового стану та активів позивача. За відсутності належного спростування реального виконання господарської операції, підписання первинних документів іншою особою ніж та, що значиться в установчих документах контрагента його керівником, не може слугувати самостійною підставою для визнання податкової вигоди необґрунтованої за відсутності інших фактів та обставин, оскільки підписання документів неповноважною особою не виключає реальності виконання господарської операції.

До того ж, колегія суддів вважає, у податковому спорі суд не може ставити під сумнів оподатковувану операцію, посилаючись лише на вказану обставину, але в даному випадку для доведення недобросовісності, оскільки Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (апелянт) не надала жодного підтвердження навмисних спільних й учасників операції, її безтоварності та номінального оформлення з єдиною метою тримати незаконну податкову вигоду та податкову економію.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Акту №2044/22-1/23990703 від 25.03.2013 року, складеного осадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС, підставою для виключення з податкового кредиту МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» сум податку на здану вартість, яке підприємство сплатило в 2012 році ТОВ «ЕНТХІЛЛ» (код ЄДРПОУ 7331553) став Акт ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 06.07.2012р. №400/23-60/3733153 «Про неможливість проведення звірки суб`єкта господарювання ТОВ «ЕНТХІЛЛ»». Але, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЕНТХІЛЛ» змінив своє місце знаходження - підприємство переїхало до м. Запоріжжя, вул. Весела, 9 (запис від 07.06.2012 №6013922, державний реєстратор - Золотаренко Тамара Анатоліївна; Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація). Тобто, з червня місяця 2012 року підприємство знаходилося за новою адресою в м. Запоріжжя. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань напис «відсутній за місцезнаходженням» відносно ТОВ «ЕНТХІЛЛ» () не внесений ані в 2012 році, ані на цей час (Т. 3 а.с. 62).

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги та той факт, що єдиним підтвердженням відсутності за місцезнаходженням підприємства є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі, і на момент винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, і, навіть, на момент розгляду справи, такий запис відсутній. Отже, повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, яке складено ДПІ, не є документом, який підтверджує, що підприємство не знаходиться за своєю юридичною адресою.

Також, колегія суддів зазначає, що на момент подачі позову у травні 2013 рік ТОВ «ЕНТХІЛЛ» перебувало на обліку в ДПС України, свідоцтво платника податку на додану вартість було анульоване 14.08.2012 року, причина анулювання - за власним рішенням. Доказів про звернення податкової інспекції до відповідних органів з заявою про скасування державної реєстрації підприємства до суду не надано.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що на момент вчинення відповідних господарських операцій по укладеним договорам, особа, що видавала податкові накладні ТОВ «ЕНТХІЛЛ», була зареєстрована як платник податку на додану вартість, мала відповідні повноваження по здійсненню господарської діяльності та видачі податкових накладних.

Апеляційний суд звертає увагу, що виключення з податкового кредиту сум податку на додану вартість відповідачем здійснено на підставі акту іншого податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента апелянта - ТОВ «ЕНТХІЛЛ», без врахування та аналізу положень п. 73.5.3 ст. 73 Податкового Кодексу України. Акт звірки не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження відповідними доказами, а лише на основі припущень суб`єкта владних повноважень. Проте відповідач робить свої висновки стосовно виявлених порушень за операціями з контрагентами, керуючись виключно даними інформаційних баз, а не первинною документацією, як цього вимагає чинне законодавство.

Як встановлено Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 р. по справі №804/939/16 (адміністративне провадження №К/9901/376/17), податкова інформація, яка міститься в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів позивача стосовно ланцюгів постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, має виключно інформативний характер та не вважається належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Твердження відповідача, що у ТОВ «ЕНТХІЛЛ» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у ТОВ «ЕНТХІЛЛ» на час укладання договорів та виконання робіт була чина та наявна ліцензія Державної Архітектурно-будівельної інспекції серії АВ№557684, виданої 12 листопада 2010 року на строк з 09.11.2010 року до 09.11.2013 року, яка передбачає виконання робіт, передбачених договорами, укладеними з МПП «Фірма «Енергоремонтналадка». Дана ліцензія видається при наявності у ліцензіата матеріально-технічної бази та трудових ресурсів для виконання видів діяльності, які передбачені ліцензією, що і спростовує висновок відповідача про відсутність у контрагента - ТОВ «ЕНТХІЛЛ» необхідних ресурсів.

Більш того, апеляційний суд зазначає, що відсутність ресурсів у контрагентів позивача не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення працівників також є можливим за договорами цивільно-правового характеру, утсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у ТОВ «ЕНТХІЛЛ» на праві оренди або лізингу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив аналогічну позицію у постанові у справі №804/4787/16 від 11.09.2018 р.

Отже, надані МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» копії первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЕНТХІЛЛ», які мають усі необхідні реквізити та оформлені належним чином у повній відповідності до вищевказаних нормативних актів, підтверджують розрахунок з продавцем та надавало право МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» сформувати податковий кредит.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, виникають на підставі господарських договорів. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, по договору підряду одна сторона підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Про підтвердження виконання робіт за вищевказаними договорами свідчать первинні бухгалтерські документи, а саме: кошторисна документація (об`єктні кошториси на будівельні а монтажні роботи, договірні ціни), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форми 9 КБ-3), акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) та податкові накладні, а здійснення повної оплати вартості виконаних робіт підтверджується платіжними дорученнями та виписками банку про рух коштів по рахунках. Таким чином Апелянтом були виконані всі зобов`язання, які покладено Цивільним кодексом України за договорами підряду, а саме: прийнято виконані роботи та оплачено вартість виконаних робіт, про що свідчать вищезазначені первинні документи. Укладені угоди були виконані, що підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, зокрема актами виконаних робіт та податковими накладними, які мають всі необхідні реквізити, що передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996 - XIV.

При цьому, колегія суддів наголошує, що про наявність первинних документів та їх чинність не заперечувалось в суді першої інстанції податковим органом.

Частина перша ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною другою ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. ст. 219, 220, 221, 224, 228 ЦК України недійсними, зокрема, є правочини в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору, вчинення правочину малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності в разі відсутності його схвалення батьками, усиновлювачем або опікуном, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування в порядку ст. 71 ЦК України, правочин, що порушує публічний порядок, тобто спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Також, відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин. який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін договору взаємних прав та обов`язків з їх подальшою реалізацією. Оскільки вищезазначені договори були укладені сторонами, скріплено печатками та підписами, сторонами виконанні обов`язки за цим договорами (сплачені кошти, надані послуги), то відповідно такі договори не можуть бути визнані фіктивними.

Фіктивний правочин недійсним визнається судом, а відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В даному випадку податковий орган не зверталася до судових органів з позовом про визнання фіктивними правочинів, укладених між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та його контрагентом ТОВ «ЕНТХІЛЛ», будь яке судове рішення з цього приводу відсутнє.

Відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно із п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України. Цей перелік є вичерпним та розширеному трактуванню не підлягає. Інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Посилання податкового органу на пояснення ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 36-37), висновку експерта (Т. 2 а.с. 68-69), колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду жодного рішення судових органів щодо визначення ТОВ «ЕНТХІЛЛ» фіктивним підприємством, відсутнє навіть кримінальне провадження по факту фіктивності ТОВ «ЕНТХІЛЛ», отже відсутні законні підстави для виключення з податкового кредиту МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» сум податку на додану вартість, яке підприємство сплатило ТОВ «ЕНТХІЛЛ» за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що фіктивність підприємства, нікчемність та фіктивність правочину повинні бути підтверджені судовими рішеннями, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нереальність всіх господарських операцій, які були проведені між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ».

Відтак МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» виконав усі зобов`язання за договорами підряду та сплатив на користь контрагентів суми грошових коштів за надані послуги, з урахуванням сум податку на додану вартість та відповідно до вимог законодавства задекларував їх, що не заперечувалось в акті перевірки податковим органом, дані обставини дають право на віднесення таких сум до податкового кредиту позивача.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів реальності здійснення господарських операцій між МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» та ТОВ «ЕНТХІЛЛ», а відтак податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 129250 грн. за основним платежем та на 32312,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є неправомірним.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства України, обставини встановлені судом, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги МПП «Фірма «Енергоремонтналадка» в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання із податку на додану вартість на 129 250,00 грн. за основним платежем та на 32312,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, в тому числі, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 лютого 2019 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 лютого 2019 року - скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги малого приватного підприємства «Фірма «Енергоремонтналадка» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2013 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № від 12.04.2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Л.П. Шеметенко