Справа № 200/1303/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року справа №200/1303/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю:

представника позивача - Онищенко І. В ., ордер серія ДН № 061032 від 29.05.2019 року,

позивача - не з`явився,

представника відповідача - Мізерна О.В., довіреність від 31.01.2019 року № 15-14-19/18-19,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/1303/19-а (головуючий 1 інстанції Олішевська В.В., повний текст рішення складено 8 квітня 2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області ) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі-позивач ФОП ОСОБА_2 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі-відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області від 20.12.2018 року № ДЦ 2064/542/АВ/П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу в сумі 446760 грн (а.с. 4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 20.12.2018 року № ДЦ 2064/542/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 446760 грн. Стягнуто на користь позивача за рахунок Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір в розмірі 4467,61грн (а.с. 167-175).

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що жоден з працівників під час здійснення інспекційного відвідування 29.11.2018 року не повідомив про наявність цивільно-правових договорів та про визначений розмір винагороди (оплати) за виконану роботу, який був передбачений договорами та які були підписані ними власноручно 28.11.2018 року. Жоден з працівників не повідомив про те, що зобов`язується виконати певну роботу під час проведення презентації в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», а навпаки працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 29.11.2018 року були надані письмові пояснення стосовно проходження ними стажування без укладення трудового договору у ФОП ОСОБА_2 , що свідчить про їх необізнаність щодо існування цивільно-правових договорів на дату інспекційного відвідування. На думку апелянта, судом першої інстанції проігноровано той факт, що цивільно-правові договори та акти не мають номерів та не зареєстровані в органах ДФС України та журналах ФОП ОСОБА_2 . Позивачем не наведені причини не надання зазначених документів під час інспекційного відвідування та при розгляді справи у суді першої інстанції. Також зазначає, що позивачем не надано доказів сплати податків та зборів, сплата яких, відповідно до приписів ст. 67 Конституції України є обов`язком кожного громадянина. Під час інспектування ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були надані письмові та усні пояснення, зміст яких був ідентичним, однак у судовому засіданні вказані особи надавали пояснення, які відрізнялись від пояснень, наданих під час інспектування. Вважає, що укладені цивільно-правові договори між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спрямовані на приховування фактично існуючих трудових відносин між найманими працівниками та позивачем. Посилається на пп. 6 п. 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295 відповідно до якого інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки. Вважає, що законодавцем чітко визначено право інспектора праці фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки. На теперішній час жодною нормою чинного законодавства не передбачено процедуру та порядок здійснення фіксування проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки, оскільки інспектування, в разі його проведення з питань виявлення неоформлених трудових відносин мають несподіваний характер, що обумовлено специфікою вказаних порушень (а.с. 180-183).

Від представника позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що під час розгляду справи судом повно і всебічно з`ясовані усі обставини в справі, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. В обґрунтування відзиву зазначає, що у позивача виникла необхідність у додаткових людських ресурсах, тому 28.11.2018 року були укладені цивільно-правові договори про надання послуг з ОСОБА_3 - офіціантом, ОСОБА_4 - барменом, ОСОБА_5 - кондитером та ОСОБА_6 - поваром, що не суперечить чинному цивільному законодавству України. Дії позивача щодо укладення даних договорів не могли бути розцінені, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що в свою чергу свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч.ч. 1 і 3 ст. 24 КЗпП України. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 199-200).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував .

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення сторін перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 21.04.2015 року за № 0028368, включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за № (а.с. 6).

03.10.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на адресу Головного управління Держпраці у Донецькій області направлено лист № 13263/04-3, відповідно до якого ГУПФУ в Донецькій області на виконання постанови КМУ від 05.09.2018 року № 649-р «Про заходи, спрямовані на деталізацію відносин у сфері зайнятості населення» надав інформацію по суб`єктам господарювання, зокрема ФОП ОСОБА_2 , які мають ознаки використання праці неоформлених працівників та порушень законодавства про працю, для здійснення інспекційного відвідування (а.с. 56-57).

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області прийнято наказ № 1512 від 26.11.2018 року «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2», яким відділу контролю східного напряму управління з питань праці наказано провести інспекційне відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2, кафе«ІНФОРМАЦІЯ_1») з 29.11.2018 року тривалістю 2 робочі днів з питань дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин (а.с. 58-59).

26.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області сформовано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ОСОБА_2 за місцем знаходження об`єкта відвідування: АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2, кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»). Інспекційне відвідування, дата початку 29 листопада 2018 року тривалістю два робочих днів (а.с. 62-63).

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2018 року уповноваженою особою позивача ОСОБА_11 отримано повідомлення від 26.11.2018 року № 04.4-13-6/11373-18 «Про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання», про що свідчить відмітка на зазначеному повідомленні (а.с. 67).

30.11.2018 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області за результатами проведеного інспекційного відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) місцезнаходження об`єктів відвідування: кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташоване за адресою: АДРЕСА_2, складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 2064/542/АВ (а.с. 10-14).

За результатами перевірки встановлено порушення:

- ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме працівники ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , були допущені ФОП ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору;

- постанови КМУ № 413, а саме ФОП ОСОБА_2 не було надано повідомлення про прийняття працівників ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на роботу до територіального органу ДФС України.

Позивач не погодившись з висновками викладенимив акті інспекційного відвідування подав до Головного управління Держпраці у Донецькій області заперечення на акт інспекційного відвідування № ДЦ 2064/542/АВ від 30.11.2018 року. Крім того, до заперечення на акт позивачем були надані копії цивільно - правових договорів з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та акти виконаних робіт (а.с. 15-16).

Листом від 12.12.2018 року № 04.4-13-6/35 Головне управління Держпраці у Донецькій області повідомило позивача про те, що заперечення до акту інспекційного відвідування від 30.11.2018 року № ДЦ 2064/542/АВ є безпідставними та не спростовують факти виявлені при проведенні інспекційного відвідування (а.с. 17).

13.12.2018 року відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 2064/542/АВ/П (а.с. 18-19).

17.12.2018 року представником ФОП ОСОБА_2 на адресу відповідача направлено лист відповідно до якого було зазначено, що даний припис не підлягає виконанню, оскільки відповідно до п. 21 Порядку № 295 від 26.04.2017 року, на зазначений акт інспекційного відвідування були подані заперечення(зауваження), в яких відображено і підтверджено відповідними документами, що між ФОП ОСОБА_2 та г-ми ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені цивільно - правові договори про надання послуг, що узгоджується з приписами діючого законодавства України. А відтак ФОП ОСОБА_2 не було порушено вимог Закону і вона не повинна подавати повідомлення до органу ДФС (а.с. 20).

07.12.2018 року Головним управління Держпраці у Донецькій області на адресу позивача направлено повідомлення № 04.4-13-6/11822-18 про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 , яким останню повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться за адресою Головного управління Держпраці у Донецькій області: 84301, м. Краматорськ, вул. Паркова, 43а «20» грудня 2018 року о 9 год. 30 хв. (а.с. 66).

20.12.2018 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області розглянувши акт інспекційного відвідування від 30.11.2018 року № ДЦ 2064/542/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю, керуючись ст 259 КЗпП України, ст. 57 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 с. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509, та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України вирішено накласти на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 446760 грн., про що складено постанову про накладення штрафу № ДЦ 2064/542/АВ/П/ТД-ФС (а.с. 22).

Зазначена постанова направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням 20.12.2018 року про, що зроблено відмітка у постанові.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду про визнання її протиправною та скасування.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно частин 1, 2 статті 928 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що договори з громадянами на використання їх праці можуть укладатися за трудовим або цивільно правовим договором. Основною відмінністю договорів цивільно правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України (ст. 208 письмова форма, ст. 626 домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків), а трудові Кодексом законів про працю України (ст. 21 24). Правова основа цивільно правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають. Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець. Отже, за цивільно правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2 отримано запит № 21/11 від 21.11.2018 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_12 просила організувати фуршет для конференції - презентації на 29.11.2018 року на 40 осіб в закладі «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 23).

З пояснень позивача вбачається, що для забезпечення вищезазначеного заходу кількість найманих працівників, які працювали у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» було не достатньо, у зв`язку з чим 28.11.2018 року ФОП ОСОБА_2 були укладені цивільно - правові договори про надання послуг з ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Так, позивачем до матеріалів справи долучений цивільно - правовий договір на виконання робіт від 28.11.2018 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 (далі - замовник) та ОСОБА_3 (далі - виконавець), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати певну роботу: сервіровку столу та обслуговування відвідувачів кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення конференції - презентації. Тобто своєчасно прийняти/подати замовлення, стежити за чистотою у залі у період з 15.00 до 22.00 29.11.2018 року, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дану роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну (винагороду) в розмірі 250 грн. Виконання роботи виконавцем оформлюється актом приймання виконаної роботи, які підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Оплата роботи здійснюється 30.11.2018 року на підставі підписаного сторонами акту приймання виконаної роботи (а.с. 26).

30.11.2018 року між замовником та виконавцем складений акт приймання - передачі виконаної роботи до договору про виконання роботи від 28.11.2018 року, в якому зазначено про виконання виконавцем роботи, відповідно до пп.1 договору від 28.11.2018 року, про сплату замовником винагороди в розмірі 250 грн. виконавцю, та про відсутність претензій до виконавця щодо якості виконаної роботи (а.с. 28).

28.11.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (далі - замовник) та ОСОБА_4 (далі - виконавець) укладено цивільно - правовий договір про виконання роботи, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати певну роботу: виготовлення, сервіровка та подання напоїв відвідувачам кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення презентації у строк з 15.00 год. до 22.00 год. 29.11.2018 року, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дану роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну (винагороду) в розмірі 300 грн. Виконання роботи виконавцем оформлюється актом приймання виконаної роботи, які підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Оплата роботи здійснюється 30.11.2018 року на підставі підписаного сторонами акту приймання виконаної роботи (а.с. 29).

30.11.2018 року між замовником та виконавцем складений акт приймання - передачі виконаної роботи до договору про виконання роботи від 28.11.2018 року, відповідно у якому зазначено про виконання виконавцем роботи, відповідно до пп.1 договору від 28.11.2018 року, про сплату замовником винагороди в розмірі 300 грн. виконавцю та про відсутність претензій до виконавця щодо якості виконаної роботи (а.с. 30).

Також, 28.11.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (далі - замовник) та ОСОБА_5 (далі - виконавець) укладено цивільно - правовий договір про виконання роботи, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати певну роботу: випекти хлібні вироби, а саме, хлібна корзина (200 гр.) - 12 шт., брускета (100 гр.) - 1 порц., брускета с кунжутом (60 гр.) - 40 порц., гренки для паштету (100 гр.) - 15 порц. для учасників конференції - презентації в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення презентації у строк з 15.00 год. до 22.00 год. 29.11.2018 року, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити данну роботу. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну (винагороду) в розмірі 400 грн. Виконання роботи виконавцем оформлюється актом приймання виконаної роботи, які підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Оплата роботи здійснюється 30.11.2018 року на підставі підписаного сторонами акту приймання виконаної роботи (а.с. 33).

30.11.2018 року між замовником та виконавцем складений акт приймання - передачі виконаної роботи до договору про виконання роботи від 28.11.2018 року, у якому зазначено про виконання виконавцем роботи, відповідно до пп.1 договору від 28.11.2018 року, про сплату замовником винагороди в розмірі 400 грн. виконавцю та про відсутність претензій до виконавця щодо якості виконаної роботи (а.с. 34).

З матеріалів справи встановлено, що 28.11.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (далі - замовник) та ОСОБА_6 (далі - виконавець) укладено цивільно - правовий договір про виконання роботи, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати певну роботу: зробити салат «Тосканський» (220 гр.) - 12 порцій, салат з квасолі з апельсиновою заправкою (250 гр.) - 1 порц., салат «Капрезе» (260 гр. - 12 порц., тістечко «Міні опера» (70 гр.) - 40 шт., капкейки в асортименті (80 гр.) - 40 шт. для фуршету під час проведення конференції - презентації в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у період з 12.00 год. до 20.00 год. 29.11.2018 року, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дану роботу. За виконану роботу Замовник сплачує виконавцеві її ціну (винагороду) в розмірі 500 грн. Виконання роботи виконавцем оформлюється актом приймання виконаної роботи, які підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Оплата роботи здійснюється 30.11.2018 року на підставі підписаного сторонами акту приймання виконаної роботи (а.с. 38).

30.11.2018 року між замовником та виконавцем складений акт приймання - передачі виконаної роботи до договору про виконання роботи від 28.11.2018 року, в якому зазначено про виконання виконавцем роботи, відповідно до пп.1 договору від 28.11.2018 року, про сплату замовником винагороди в розмірі 500 грн. виконавцю та про відсутність претензій до виконавця щодо якості виконаної роботи (а.с. 39).

Зі змісту копій цивільно-правових договорів від 28.11.2018 року, укладених позивачем з вищезазначеними працівниками вбачається, що предметом даних договорів є виконання доручень замовника, пов`язаних з організацією та забезпеченням роботи кафе замовника. При цьому, договорами визначено, що за виконану роботу замовник сплачує виконавцям винагороду в узгодженому розмірі. Оплата здійснюється 30.11.2018 року на підставі підписаного акту приймання виконаних робіт. Відповідно до пункту 9.1 договори вважаються укладеними, з моменту їх підписання сторонами. Строк договорів починає свій перебіг у момент, який визначений цими договорами та закінчується 29.11.2018 року.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справ є наявність ознак трудових правовідносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що вказані цивільно-правові договори не мають ознак трудового характеру, оскільки за трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Стосовно посилань апелянта на ненадання позивачем під час інспектування цивільно-правових договорів, укладених з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції зазначає, що з наданих представником позивача пояснень вбачається, що посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області вимагалось надання трудових договорів, а про цивільно - правові договори посадові особи відповідача не зазначали. Крім того, представник позивача зазначала що на момент здійснення перевірки зазначені документи перебували за адресою реєстрації позивача.

В апеляційній скарзі відповідач також послався на те, що усні та письмові пояснення осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відрізняються від тих що надані в судовому засіданні, проте дана обставина спростовується тим, що з пояснень вказаних осіб, допитаних у якості свідків вбачається, що представники відповідача під час інспекційного відвідування ставили їм конкретні питання, надані ними письмові пояснення під час інспекційного відвідування були написані під тиском. Крім того, свідки зазначали, що оскільки не розуміли, які необхідно надати пояснення вони звертались до осіб, які проводили інспекційне відвідування посадовими особами відповідача були надані рекомендації стосовно того, що необхідно зазначити у поясненнях. Вищезазначені свідки наполягали на тому, що представники відповідача під час інспекційного відвідування вимагали надання саме трудових договорів, а про цивільно - правові договори зовсім не питали.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 працює в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» на посаді сестри медичної палатної загально психіатричного відділення № 1 по теперішній час, ОСОБА_5 працює в ПрАТ «Українська керамічна група» на посаді прибиральниці службових приміщень, а відповідно ОСОБА_3 навчається у Донбаській національній академії будівництва та архітектури з 01.09.2018 року. Вказані документи, були надані суду згідно ст. 79 КАС України за клопотанням представника позивача у якості доказів в розумінні ст.ст. 72, 73 КАС України (а.с. 142-144, 149-153).

Щодо наданого відповідачем доказу у вигляді диску з відеозаписом суд зазначає.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 73 КАС України).

За приписами статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 3 статті 90 КАС України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

З пояснень апелянта та дослідження вказаного відеодиску вбачається, що поданий відеодоказ не відповідає приписам ч. 2 ст. 99 КАС України, оскільки не є оригіналом, а його копія не засвідчена електронним підписом.

Враховуючи наведені приписи чинного процесуального законодавства, суд критично ставиться до наданого позивачем відеозапису.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірності свого рішення відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те що в діях позивача відсутні ознаки порушення КЗпП України, висновки викладені у акті інспекційного відвідування є безпідставними, а оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/1303/19-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/1303/19-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 19 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко