Справа № 160/1015/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року Справа № 160/1015/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
секретаря судового засідання Максименко Е.М.,
представника позивача Кривошеїної І.О.,
представників відповідача Солодової А.О., Білої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
В підготовчому засіданні 02.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 18.04.2019 року.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки перевірка законності декларування заявленого бюджетного відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. здійснюється на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування до неї, складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку. В частині надання документів, які б підтверджували участь та перемогу у тендері ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Стронг-Прайд», ПП «Оскар-ВІТ», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «С» ЕН СІ», ТОВ «Стальспецстрой 101», ПВКФ «АНК-93», Асоціація «Центр впровадження енергозберігаючих та інноваційних технологій», ТОВ «НВО «МП-Груп», ПП «Професіонал-1», то позивач вважає, що вказані документи не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксуються господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції. Також, журнали видачі перепусток для осіб, які надавали послуги на території ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», журнали обліку руху транспортних засобів із зазначенням дати та часу в`їзду/виїзду вантажних автомобілів, сертифікати якості, товарно-транспортні накладні, залізничні накладні не є документами первинного обліку. В ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» було надано посадовим особам відповідача всі первинні бухгалтерські та податкові документи, що підтверджують господарські операції з контрагентами в жовтні 2018 року. Також, позивачем зазначено, що відповідачем зустрічна звірка контрагентів позивача не проводилась, відтак безпідставно, без витребування інформації та з`ясування відомостей щодо факту здійснення господарських операцій зроблені висновки про їх нереальність. Позивач вказує на те, що в переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, товар, який було поставлено в період жовтень 2018 року відсутній.
Представником відповідача 21.02.2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що в ході перевірки не були надані документи, які могли б встановити обставини щодо руху товару від виробника або первісного продавця, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, зокрема, від виробника або від первісного продавця, а також наявність у контрагентів умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Відповідач вважає, що для формування податкового кредиту мають значення як податкові накладні так і інші документи, які видаються на підтвердження реальності вчиненої операції. Перевіряючими достовірно встановлені всі суттєві обставини господарських взаємовідносин, які зафіксовані в матеріалах перевірки. Висновки перевіряючих здійснені за сукупністю обставин, встановлених в ході перевірки. В акті перевірки наведено докази неможливості реального виконання господарських операцій окремими контрагентами ПрАТ «Дніпровський металургійний завод». На підставі викладеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.
Представником позивача 05.03.2019 року надано відповідь на відзив з детальним описом проведених господарських операцій з контрагентами ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Стронг-Прайд», ПП «Оскар-ВІТ», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «С» ЕН СІ», ТОВ «Стальспецстрой 101», ПВКФ «АНК-93», Асоціація «Центр впровадження енергозберігаючих та інноваційних технологій», ТОВ «НВО «МП-Груп», ПП «Професіонал-1» та обгрунтуванням ділової мети укладених договорів.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
За результатами перевірки складено акт від 08.01.2019 року №3/23-10-46-12-05393056.
Перевіркою встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, абз. «в» пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту, що призвело до завищення суми податкового кредиту в жовтні 2018 року на 761648,37 грн., що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 761648,37 грн.
Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність оскаржуваного рішення, з огляду на висновки контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з контрагентами: ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Стронг-Прайд», ПП «Оскар-ВІТ», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «СІ ЕН СІ», ТОВ «Стальспецстрой 101», ПВКФ «АНК-93», Асоціація «Центр впровадження енергозберігаючих та інноваційних технологій», ТОВ «НВО «МП-Груп», ПП «Професіонал-1», та, як наслідок, завищення податкового кредиту у жовтні 2018 року, суд виходить з наступного.
У акті перевірки (стор. 14 акту) зазначено, що ТОВ ВКФ «Найс» надав ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» послуги з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортуванню до р. Дніпро всіх дренажних, зливових та зворотних вод, що скинуті ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» по водовипусках №1, №4, №5, №6 у Західний колектор у жовтні 2018 року.
В той час, згідно податкових накладних, виписаних ТОВ ВКФ «Найс» на адресу позивача, вказана номенклатура наданих послуг з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортуванню до р. Дніпро всіх дренажних, зливових та зворотних вод, що скинуті ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» по водовипусках №1, №4, №5, №6 у Західний колектор.
З огляду на викладене, перевіряючі прийшли до висновку про не складання та відсутність реєстрації в ЄРПН податкової накладної по наданню послуг з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортуванню до р. Дніпро всіх дренажних, зливових та зворотних вод, що скинуті ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» по водовипусках №1, №4, №5, №6 у Східний колектор.
Як відомо з наданих до суду копій первинних документів, 01.03.2015 року між ТОВ ВКФ «НАЙС» (Власник) та ПрАТ «ДМЗ» (Абонент) було укладено договір № 285/2015 від 01.03.2015 з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортування до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод відповідно умов договору.
Відповідно до ч. 4 ст. 148 Господарського кодексу України, правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (вод) встановлюється законами. Частина 1 статті 149 Господарського кодексу України також передбачає, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Статтею 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.
Згідно зі ст. 151 Господарського кодексу України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Із даними нормами узгоджується і ст. 49 Водного кодексу України, якою передбачено здійснення спеціального водокористування на підставі дозволу.
Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що дозвіл на спеціальне водокористування видається органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об`єктів місцевого значення.
Таким чином, безпідставним та необґрунтованим є висновок посадової особи офісу великих платників податків ДФС щодо не вірного вказання назви колектору ТОВ ВКФ «НАЙС» в податкових накладних «Західний колектор», оскільки в Дозволі «Східний колектор» визначено прийняття виробничі, зливові, талі, дренажні з випуску № 7, в той час, як в податкових накладних зазначено про випуски № 1, № 4, № 5 та № 6.
Також, підпунктом «е» пункту 6 дозволу на спец. водокористування чітко встановлено, що «виробничі стічні води з випусків № 1, № 4, № 5, № 6 передаються ТОВ ВКФ «НАЙС» по договору від 01.03.2015 № 285/2015».
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992р. № 459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення», дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.
Враховуючи, що умови виданих суб`єктам господарювання дозволів на спеціальне водокористування є обов`язковими до виконання, оскільки відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992р. № 459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення» та п.п. 6 ч. 1 ст. 55 Водного кодексу України, порушення умов спеціального водокористування є підставою для припинення права спеціального водокористування, 01.03.2015р. між ПрАТ «ДМЗ» та ТОВ ВКФ «НАЙС» було укладено договір на приймання та транспортування дренажних, зливових, стічних та зворотних вод № 285/2015.
Таким чином, укладання між ПрАТ «ДМЗ» та ТОВ ВКФ «НАЙС» договору №285/2015 від 01.03.2015р. є безумовною умовою здійснення підприємством спеціального водокористування.
ТОВ ВКФ «НАЙС» було надано послуги в жовтні 2018 року відповідно до укладеного договору № 285/2015 від 01.03.2015 з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортування до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод відповідно умов цього договору.
Надані послуги з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортування до р. Дніпро всіх дренажних, зливових, стічних та зворотних вод, що скидаються по водоспусках № 1, №4, №5, №6 Західного колектору в жовтні 2018 року підтверджуються актом № 0У- 00000042 від 31.10.2018, оформленого відповідно до вимог ч. 2. ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податковою накладною №2 від 31.10.2018 на суму 1 642 925,40грн., в т.ч. ПДВ 273 820,90грн, яка сформована та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №2571163 від 20.02.2019 року, копії яких долучені до матеріалів справи.
Оплату за надані послуги було здійснено позивачем 21.11.2018, що підтверджується банківською випискою по платіжному дорученню, копія якої наявні в матеріалах справи.
Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «СТРОНГ - ПРАЙД», судом встановлено, що ТОВ «СТРОНГ - ПРАЙД», відповідно до укладеного договору №1643/2018 від 09.10.2018 та додатку № 4 від 09.10.2018, який є невід`ємною частиною зазначеного договору, в жовтні 2018 року було здійснено поставку товару (плавикошпатовий концентрат) на склад покупця та було виписано рахунки № 1 від 12.10.2018, № 2 від 17.10.2018, № 4 від 25.10.2018 на поставлений товар, копії яких долучені до матеріалів справи.
Поставка товару підтверджується видатковими накладними постачальника № 1 від 12.10.2018, № 2 від 17.10.2018, № 3 від 25.10.2018, , прибутковими ордерами тип. ф. М- 4 - № 5351 від 12.10.2018, № 5352 від 17.10.2018, №5432 від 25.10.2018, оформленим відповідно до наказу Міністерства статистики України №193 від 21.06.1996 року «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів», податковими накладними № 2 від 17.10.2018, № 4 від 25.10.2018.
Видача товару у виробництво підтверджується накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11, № 215147 від 31.10.2018 року.
Оплату позивач здійснив 21.12.2018 року та 28.12.2018 року, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням.
Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «СІ ЕН СІ», судом встановлено, що ТОВ «СІ ЕН СІ», відповідно до укладеного договору № 1082/2018 від 15.06.2018 та додатку №5 від 27.09.2018, який є невід`ємною частиною зазначеного договору, в жовтні 2018 року було здійснено поставку товару (лом (бій) магнезіальних виробів) на склад покупця та було виписано рахунок № РС-000101 від 09.10.2018 на поставлений товар, копія якого наявна в матеріалах справи.
Видача товару у виробництво підтверджується накладною - вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип.ф.М-11 № 1360 від 31.10.2018 року.
Оплату позивач здійснив 09.11.2018 року, що підтверджується банківськими виписками то платіжним дорученням.
Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПВКФ «АНК-93», судом встановлено, що 24.12.2015 року між позивачем (Замовник) та ПВКФ «АНК-93» (Виконавець) було укладено договір № 1617/2015. Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 55 від 16.08.2018 року, яка є невід`ємною частиною договору № 1617/2015 від 24.12.2015 року, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати об`єм робіт по поточному ремонту металоконструкцій прольотів - прокатного цеху № 1 (Код ГКПП 33.11) на суму 610700,00грн. без врахування ПДВ, та ПДВ - 122140,00грн., загальна сума з врахуванням ПДВ складає 732840,00грн.
Пунктом 3 додаткової угоди № 55 від 16.08.2018 до договору № 1617/2015 від 24.12.2015 встановлено, що роботи передбачені п. 2 цієї додаткової угоди виконуються відповідно договірної ціни до локального кошторису № 210 (типова), складеної на весь об`єм робіт та затверджений сторонами на суму 876298,29грн. з ПДВ. Строк виконання робіт встановлений в п. 4 додаткової угоди № 55 від 16.08.2018, а саме серпень 2018 - серпень 2019 року.
Вищевказані роботи виконані виконавцем частково на суму 61 068,19грн., у тому числі ПДВ в розмірі 10 178,03грн., що підтверджується актом № 28 прийому - передачі виконаних робіт від 29.10.2018, який підписано сторонами.
Додатковою угодою № 56 від 16.08.2018, яка є невід`ємною частиною договору № 1617/2015 від 24.12.2015, передбачено, що Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи по технічному обслуговуванню металоконструкцій прольотів прокатного цеху № 1 (Код ГКПП 33.11) на суму 610700,00грн. без ПДВ, та ПДВ 122140,00грн., загальна вартість з врахуванням ПДВ складає 732840,00грн.
Роботи передбачені п. 1 цієї додаткової угоди виконуються відповідно до договірної ціни до Локального кошторису № 211 складеної на весь об`єм робіт та затверджений сторонами на суму 589620,96грн. з ПДВ.
Вищевказані роботи виконані виконавцем частково на суму 61 069,86грн., у тому числі ПДВ в розмірі 10 178,31грн., що підтверджується актом № 29 прийому - передачі виконаних робіт від 29.10.2018, який підписано сторонами.
Додатковою угодою № 57 від 01.10.2018, яка є невід`ємною частиною договору N2 1617/2015 від 24.12.2015, передбачено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати об`єм робіт по поточному ремонту металоконструкцій та технологічного обладнання фасонно - ливарного цеху (Код ГКПУ 33.11.11) на суму 613800,00грн. без ПДВ, та ПДВ 122760,00грн., загальна вартість з врахуванням ПДВ складає 736560,00грн.
Роботи передбачені п. 1 цієї Додаткової угоди виконуються відповідно договірної ціни до локального кошторису № 257, складеної на весь об`єм робіт та затверджений сторонами на суму 971909,95грн. з ПДВ.
Оплату позивач здійснив 14.01.2019 року, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням.
ПВКФ «АНК-93» сформовано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 28 від 29.10.2018, № 29 від 29.10.2018, № 30 від 29.10.2018.
Щодо господарських взаємовідносин з ПП «ОСКАР-ВІТ», судом встановлено, що 18.06.2018 між позивачем та ПП «ОСКАР-ВІТ» було укладено договір № 1109/2018.
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи капітальні ремонти, поточні ремонти обладнання, конструкцій будівель і споруд, технічне обслуговування обладнання, монтаж інженерних мереж і систем (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього Договору згідно з проектно-кошторисною документацією, графіку виконаних робіт, акту прийому - передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим Договором.
Додатковою угодою № 1 від 16.07.2018 (пункт 1) сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи капітальний ремонт коксотушильного вагону № 6 ВКЦ КХВ (код ДКПП 43.99), за договірною ціною до Локального кошторису № 197/17, яка затверджена сторонами на загальну суму 374 999,98грн., без урахування ПДВ, та ПДВ - 75 000,00грн., загальна суму з урахуванням ПДВ складає 449 999,98грн.
Додатковою угодою № 2 від 23.07.2018 (пункт 1) сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати капітальний ремонт обладнання ділянки сіркоочистки КХВ (трубопроводи скруберів та регенератів, сховище сірчаної кислоти № 6, розчинник миш`якової пасти № 2) (код ДКПП 43.99), згідно з договірними цінами до локальних кошторисів № 307/18, № 308/18, № 309/18, які затверджені сторонами на загальну суму 608 281,74грн. без урахування ПДВ, та ПДВ - 121 656,36грн., загальна суму з урахуванням ПДВ складає 729 938,10 грн.
Роботи, які виконані виконавцем в жовтні 2018 року підтверджуються актами №4 від 26.10.2018, №5 від 26.10.2018, №6 від 26.10.2018 прийому - передачі виконаних робіт, які підписано сторонами.
Оплату за виконані роботи позивачем проведено 28.01.2019, що підтверджується банківською випискою по платіжному дорученню.
ПП «ОСКАР-ВІТ» сформовано та зареєстровано податкові накладні № 3 від 26.10.2018, № 4 від 26.10.2018, № 5 від 26.10.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується витягом з ЄРПН № 556168 від 04.09.2018.
Щодо господарських взаємовідносин з ПП «ПРОФЕСІОНАЛ-І», судом встановлено, що 19.06.2018 між позивачем (Замовник) та ПП «ПРОФЕСІОНАЛ-І» (Виконавець) було укладено договір № 1102/2018.
Пунктом 1.1 договору № 1102/2018 від 19.06.2018 сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з поліпшення охолодження коксового газу (код ДКПП 33.12), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього Договору згідно проектно-кошторисною документацією № 123/17, Акту прийому - передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим Договором.
Пунктом 1.2 договору № 1102/2018 від 19.06.2018 сторонами визначено, що роботи виконуються із матеріалів замовника.
Договірною ціною № 123/17, локальним кошторисом № 123/17 визначено найменування витрат та робіт на загальну суму 2 399 981,35грн.
При цьому, наказом № 391 від 10.05.2018 по ПрАТ «ДМЗ» було наказано генеральним директором про проведення реалізації проекту «Поліпшення охолодження коксового газу» в період з 01.05.2018 по 31.01.2019 без виводу об`єктів основних засобів з експлуатації.
В жовтні 2018 року роботи виконані на суму 140 927,29грн. з врахуванням ПДВ, що підтверджується актом № 4 від 30.10.2018 прийому - передачі виконаних робіт по договору № 1102/2018 від 19.06.2018.
ПП «ПРОФЕСІОНАЛ-І» було складено та зареєстровано податкову накладну № 12 від 31.10.2018.
Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Корпорація АРСІЛ», судом встановлено, що 18.12.2015 між позивачем (Замовник) та ТОВ «Корпорація АРСІЛ» (Виконавець) було укладено договір № 1587/15.
ТОВ «Корпорація АРСІЛ» здійснило виконання робіт, перелік, яких наведено в додаткових угодах № 29 від 10.09.2018, № 30 від 10.09.2018, № 31 від 10.09.2018, № 32 від 10.09.2018, актах прийому-передачі виконаних робіт № 40 від 31.10.2018, № 41 від 31.10.2018, № 1 від 31.10.2018, № 2 від 31.10.2018, відповідно до складеного договору № 1587/2015 від 18.12.2015 року, а саме:
- виконання робіт по поточному ремонту обладнання передньої сторони стану 800» прокатного цеху №1, що підтверджується актом № 40 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 206, локальним кошторисом № 206, відомістю ресурсів до локального кошторису № 206, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №206 та рахунком №СФ-0000022 від 31.10.2018;
- виконання робіт по технічному обслуговуванню механізмів передньої сторони стану « 800» прокатного цеху №1, що підтверджується актом № 41 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 207, локальним кошторисом № 207, відомістю ресурсів до локального кошторису № 207, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №207 та рахунком №СФ-0000020 від 31.10.2018;
- виконання робіт по поточному ремонту обладнання та м/к ділянки пил стану « 800», що підтверджується актом № 1 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 374, локальним кошторисом № 374, відомістю ресурсів до локального кошторису № 374, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №374 та рахунком №СФ-0000019 від 31.10.2018;
- виконання робіт по технічному обслуговуванню обладнання та м/к ділянки пил стану «800», що підтверджується актом № 2 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 375, локальним кошторисом № 375, відомістю ресурсів до локального кошторису № 375, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №375 та рахунком №СФ-0000021 від 31.10.2018;
Виконання робіт в жовтні 2018 року, також, підтверджено податковими накладними сформованими та зареєстрованими, а саме № 20 від 31.10.2018, № 21 від 31.10.2018, № 22 від 31.10.2018.
Оплату позивач здійснив 20.11.2018, 30.11.2018, 11.12.2018, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням.
Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Стальспецстрой 101», судом встановлено, що 29.08.2016 між позивачем (замовник) та ТОВ «Стальспецстрой 101» (виконавець) було укладено договір № 1623/2016 на виконання робіт.
Пунктом 1.1. договору № 1623/2016 від 29.08.2016 сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи: капітальні ремонти, поточні ремонти обладнання, конструкцій будівель і споруд, технічне обслуговування обладнання, монтаж інженерних мереж і систем, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи на умовах цього договору згідно з проектно - кошторисною документацією, графіку виконання робіт, акту прийому - передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором.
Додатковою угодою № 16 від 29.03.2018 сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати ремонт естакади грейферних кранів складу вугілля вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва (код ДКПП 42.99.19) - згідно з договірною ціною до локального кошторису № 247/18, яка затверджена сторонами, на загальну суму 649 996,52 грн. без урахування ПДВ та ПДВ - 129 999,30грн., загальна сума з урахуванням ПДВ складає 779 995,82 грн.
Виконання робіт по ремонту в жовтні 2018 року естакади грейферних кранів складу вугілля вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва (код ДКПП 42.99.19) підтверджується актом № 35 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 247/18, локальним кошторисом № 247/18, відомістю ресурсів до локального кошторису № 247/18, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 247/18 та рахунком №38 від 31.10.2018.
Виконання робіт в жовтні 2018 року також підтверджено податковою накладною №3 від 31.10.2018.
Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «НПО «МП-ГРУПП», судом встановлено, що 20.07.2015 між позивачем (замовник) та ТОВ «НПО «МП-ГРУПП» (виконавець) було укладено договір № 972/2015.
Пунктом 1.1 договору № 972/2015 від 20.07.2015 сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконувати наступні роботи: капітальні ремонти, поточні ремонти обладнання та конструкцій будівель та споруд, технічне обслуговування обладнання, монтаж інженерних мереж та мереж, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити виконанні роботи на умовах цього договору, відповідно проектно-кошторисної документації, графіка виконання робіт, акту приймання - передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором.
Перелік робіт, які виконуються по цьому договору оговорюється сторонами в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 1 додаткової угоди № 20 від 10.09.2018, яка є невід`ємною частиною договору № 972/2015 від 20.07.2015, сторонами встановлено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по поточному ремонту механізмів задньої сторони стану « 800» прокатного цеху № 1 (код ГКПУ 33.12.22), - на суму 199 652,78грн. без врахування ПДВ та ПДВ 39 930,56грн., загальна сума з врахуванням ПДВ складає 239 583,34грн.
Роботи, передбачені п. 1 цієї додаткової угоди, виконуються відповідно договірної ціни до Локального кошторису N 208 (типова) затвердженої сторонами на суму 270 732,43грн. з ПДВ та складеної на весь перелік робіт, які можуть виконуватися протягом одного місяця (п. 2 додаткової угоди № 20 від 10.09.2018).
Додатковою угодою № 21 від 10.09.2018, яка є невід`ємною частиною договору № 972/2015 від 20.07.2015, а саме пунктом 1, сторонами встановлено, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по технічному обслуговуванню механізмів задньої сторони стану « 800» прокатного цеху N 1 (код ГКПУ 33.12.22), - на суму 199 652,78грн. без врахування ПДВ та ПДВ 39 930,56грн., загальна сума з врахуванням ПДВ складає 239 583,34грн.
Роботи, передбачені п. 1 цієї додаткової угоди, виконуються відповідно договірної ціни до Локального кошторису № 209 (типова) затвердженої сторонами на суму 244 313,94грн. з ПДВ та складеної на весь перелік робіт, які можуть виконуватися протягом одного місяця (п. 2 додаткової угоди № 21 від 10.09.2018).
Виконання робіт по ремонту та технічному обслуговуванню в жовтні 2018 року задньої сторони стану « 800» прокатного цеху № 1 (код ГКПУ 33.12.22) підтверджується актом № 30 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 209, локальним кошторисом № 209, відомістю ресурсів до локального кошторису № 209, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 209 та рахунком № НОМЕР_1 від 31.10.2018, актом № 31 від 31.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 208, локальним кошторисом № 208, відомістю ресурсів до локального кошторису № 208, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 208 та рахунком НОМЕР_2 від 31.10.2018.
Виконання робіт в жовтні 2018 року також підтверджено податковими накладними, а саме № 1 від 09.10.2018, № 4 від 31.10.2018, № 2 від 31.10.2018, № 3 від 31.10.2018.
Оплату позивач здійснив 15.11.2018, 30.11.2018, 11.12.2018, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням.
Щодо господарських взаємовідносин з Асоціацією «ЦЕНТР ВПРОВАДЖЕННЯ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧИХ та ІННОВАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ» (надалі по тексту - Асоціація «ЦВ ЕНЕРГОІНТЕХ»), судом встановлено, що 27.04.2016 між позивачем (Замовник) та Асоціація «ЦВ ЕНЕРГОІНТЕХ» (Виконавець) було укладено договір № 740/2016.
Пунктом 1.1 договору № 740/2016 від 27.04.2016 сторонами визначено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконувати роботи капітальні та поточні ремонти, технічне обслуговування обладнання, наладку обладнання, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити виконанні роботи на умовах цього договору, відповідно проектно - кошторисної документації, графіка виконання робіт, акту приймання - передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором.
Перелік робіт, які виконуються по цьому договору оговорюється сторонами в додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 1 додаткової угоди № 19 від 10.09.2018, яка є невід`ємною частиною договору № 740/2016 від 27.04.2016, сторонами встановлено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати поточний ремонт бойлерної установки теплоенергоцентралі (код ДКПП 33.12), згідно договірної ціни до локального кошторису № 329, затвердженої сторонами на суму 122 500,00грн. без врахування ПДВ та ПДВ 24 500,00грн., загальна сума з врахуванням ПДВ становить 147 000,00грн.
Виконання поточного ремонту бойлерної установки теплоенергоцентралі (код ДКПП 33.12) підтверджується актом № 1-329 від 08.10.2018, договірною ціною до локального кошторису № 329, локальним кошторисом № 329, відомістю ресурсів до локального кошторису № 329, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 329 та рахунком №00-0000120 від 08.10.2018.
Виконання робіт в вересні - жовтні 2018 року також підтверджено податковою накладною сформованою та зареєстрованою відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України, а саме № 2 від 08.10.2018.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.
Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно з ст. 1 Закону №996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.
Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення №88.
Належних та достатніх підстав, з яких було встановлено порушення платником податків декларування даних фінансового результату за жовтень 2018 року не зазначено, що свідчить про неналежність доказів, на які посилаються посадові особі ДФС, що здійснювали перевірку, невідповідність доказової бази критеріям допустимості, достатності та достовірності доказів.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою використання їх в господарській діяльності.
Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.
За таких обставин підстави для не включення сум податку на додану вартість по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
При цьому, в акті перевірки відповідачем не наведено жодних зауважень, що первинні документи, надані до перевірки, не відповідають приписам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, висновки відповідача про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту з сум податку на додану вартість по господарських операціях з відповідними контрагентами суперечать чинному законодавству та не відповідають фактичним обставинам.
Відповідачем не спростовано факт наявності у ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» податкових накладних, які належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також те, що за даними накладними сплачено постачальникам у повному обсязі податок на додану вартість у складі вартості поставлених товарів, належним чином оформлені та здані усі декларації, як це узгоджується з положеннями Податкового кодексу України то, відповідно, свідчить про наявність у позивача права на включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість,
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само як і деякі помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Аналогічна позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах по справах №822/1815/17 від 21.03.2018р., №804/939/16 від 20.03.2018р.
Також, суд зазначає, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Вищенаведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Булвес А.Д. проти Болгарії» (заява № 3991/03). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Крім того суд зазначає, що рішення ЄСПЛ «Булвес А.Д. проти Болгарії» як на звичну практику країн Європейського Союзу в питанні відповідальності платників податку за податкові делікти посилається на два рішення Суду Європейського союзу: об`єднане рішення (консультативний висновок) Суду ЄС від 12 січня 2006 року в справі Optigen Ltd (C354/03), Fulcrum Electronics Ltd (C355/03) and Bond House Systems Ltd (C484/03) v Commissioners of Customs Ц Excise і об`єднане рішення Суду ЄС від 6 липня 2006 року в справі Axel Kittel v. Belgian State, (C439/04) і Belgian State v. Recolta Recycling (SPRL, C440/04) (ECR 2006, page I0616).
Так, у рішенні Суду ЄС від 12 січня 2006 року зазначається: ... право на вирахування податку на додану вартість особою, що має статус платника ПДВ, яка здійснює відповідні операції, не може зачіпатися тією обставиною, що в ланцюгу поставок, в яку входять зазначені операції, попередня або наступна операція будуть пов`язані з шахрайством при сплаті податку на додану вартість, про яку платник податку не знав та не міг знати.
В даному випадку, контролюючим органом не доведено недобросовісність платника податку ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у взаємовідносинах з відповідними контрагентами.
Слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Такий висновок узгоджується із позицією колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові по справі №К/9901/1349/17.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представником позивача в судовому засіданні доведено протиправність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Врона