Справа № 607/19032/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4614/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року, ухвалене суддею Братасюк В.М., 17:02:10 год, м. Тернопіль, у справі за позовом Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2019 року позивач Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП №56852016 від 21.08.2018 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областівід 22.01.2018 набрало законної сили та згідно якого судом видано виконавчий лист, який стягувачем скеровано для примусового виконання. 26.07.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/15936/17 від 11.05.2018 року та зобов`язано боржника Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України виконати рішення суду на протязі 10 робочих днів та п.3 вказано стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 14892 грн. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання. Проте будь-якої інформації щодо виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом від 11.05.2018р. у справі № 607/15936/17, на адресу Відділу не надходило. Відтак, державний виконавець, при вчинені виконавчих дій та, зокрема, винесенні постанови 21.08.2018 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні №56852016, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду № 607/15936/17 від 22.01.2018 року, відповідно до поданої позивачем заяви про поновлення пенсії від 02.04.2018 року, розпорядженням від 13.04.2018 року позивачу здійснено поновлення виплати пенсії, проте у зв`язку із змінами у чинному законодавстві виплату пенсії позивачу поновлено виключно з 01.04.2018 року. Пункт 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженому зазначеною постановою передбачає, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з чим пенсія за попередні періоди (з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно) є нарахованою, проте не виплаченою, оскільки на сьогодні Кабінетом Міністрів України не визначено, зазначеного у Постанові № 365 від 08.06.2016 року окремого порядку.

Апелянт стверджує, що враховуючи те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.01.2018 року виконується об`єднаним управлінням добровільно відповідно до вимог чинного законодавства, а також те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, тому у відповідача не було підстав для накладення штрафу на об`єднане управління в розмірі 5100 грн.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до позовної заяви Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №56852016 від 21.08.2018 року.

Частиною третьою статті 287 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця приватний виконавець.

Згідно з Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 229, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 7 квітня 2015 року зазначене Положення втратило чинність, у зв`язку із прийняттямКабінетом Міністрів України 31 березня 2015 року постанови № 150, якою погоджено пропозицію Міністерства юстиції України щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієїпостанови.

За приписамистатті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року№ 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі головне територіальне управління юстиції).

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, у цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правиламистатті 48 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 року у справі №495/4865/16-а.

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, зазначені обставини є підставою для зміни оскарженого судового рішення першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Таким чином, позов Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 ч.1 ст.317 КАС України встановлено, що підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у частині мотивів відмови задоволення позовних вимог Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду Українислід змінити, частково задовольнивши його апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 287, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року у справі №607/19032/18 у частині мотивів відмови у задоволенні позову Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України змінити.

У решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 19.06.2019.