Справа № 752/907/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ №752/907/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (далі - ОУПФ), Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) про визнання протиправними дій, зобов`я-зання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про виправлення описок від 23.03.2018, просить:

- визнати протиправними дії ОУПФ (УПФУ в Голосіївському районі м. Києва) і ПФУ, спрямовані на самоправне нарахування та виплату позивачу з 07.07.2010 обмеженого розміру пенсії згідно Списку №1 на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", передбаченого для ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС 2, 3, 4 категорій, всупереч офіційного статусу ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда війни ІІ групи (80% втрати працездатності), загальнообов`язкового до виконання остаточного рішення національного суду: постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11, що вступила в законну силу ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2011 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, - з 07.07.2010, безстроково, пенсійні гарантії якої додатково підтверджені ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.06.2014 у справі №К/800/7959/14, а також протиправні дії, здійснені всупереч загальнообов`язкового до виконання рішення Великої Палати Європейського Суду від 12.10.2017, прийнятого на підставі Заяви ("Удод проти України") від 29.11.2014 №69704/14, яке зобов`язує вчинити дії по виконанню загальнообов`язкового до виконання рішення національного суду згідно змісту пілотного рішення по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04 від 15.10.2009), а саме: щодо перерахунку і виплати позивачу пенсійного боргу, що виник внаслідок довготривалого невиконання рішення національного суду за період з 07.07.2010 по 12.10.2017, а також щодо перерахунку та виплати позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, - з 12.10.2017, безстроково, тобто з періоду прийняття остаточного рішення Великої Палати Європейського Суду;

- зобов`язати ОУПФ (УПФУ в Голосіївському районі м. Києва) і ПФУ здійснити наступні дії по виконанню загальнообов`язкового до виконання остаточного рішення Великої Палати Європейського Суду від 26.06.2017, прийнятого на підставі Заяви (Удод проти України) від 29.11.2014 №69704/14, у відповідності змісту пілотного рішення по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04 від 15.10.2009), зокрема: здійс-нити дії по виконанню рішення національного суду, а саме: постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11, яка вступила в силу ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2011 року, пенсійні гарантії якої додатково підтверджені ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.06.2014 у справі №К/800/7959/14, у т.ч.: здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсійного боргу, який виник внаслідок довготривалої відмови здійснювати перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та податкової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 07.07.2010 по 12.10.2017; здійснити перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, - з 26.06.2017, безстроково.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для невиконання рішення суду щодо присудження позивачу пенсійних виплат, що, зокрема, підтверджується наведеними рішеннями Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2018 справу без відкриття провадження передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2018 відкрито провадження у справі.

Відповідач - ОУПФ - подав письмовий відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що УПФ в Голосіївському районі м. Києва на вико-нання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11 здійснило перерахунок позивачу пенсії у розмірі, визначеному цим рішенням за період з 07.07.2010 до 23.07.2011, тобто до тих пір, доки механізм нарахування пенсії, встановлений цим судовим рішенням на підставі чинного на час спірних правовідносин у справі закону. Відповідач вважає, що це відповідає висновкам Європейського Суду з прав людини в ухвалі від 03.06.2014 у справі №43331/12 "Великода Валентина Никанорівна проти України". Відповідачем також зазначено про відсутність підстав для виплати позивачу призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі більшому, ніж призначена.

Відповідач - ПФУ - подав письмовий відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що він як центральний орган виконавчої влади не наді-лений повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачу. Відповідачем підтримано позицію ОУПФ щодо проведення виплати та перерахунку позива-чу пенсії за згаданим вище рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Валентина Нікано-рівна Великода проти України", зазначивши при цьому, що судове рішення у справі не може бути гарантією відсутності законодавчих змін у сфері регулювання пенсійних виплат в майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовід-носини.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2-а-143/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2011, визнано протиправними дії УПФУ в Голосіївському районі м. Києва щодо нара-хування та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано УПФУ в Голосіївському районі м. Києва здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 07.07.2010 (а.с. 24-28).

На виконання зазначеного рішення суду в частині зобов`язання УПФУ в Голосіївсь-кому районі м. Києва здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 07 липня 2010 року видано виконавчий лист у справі від 06.09.2011 (а.с. 29).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2011 у справі №6а-10/11 (2а-143/1), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012, роз`яснено, що УПФУ в Голосіївському районі м. Києва зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 07.07.2010 без обмеження таких нарахувань та виплати будь-якими строками.

З урахуванням зазначених рішень суду про роз`яснення судового рішення УПФУ в Голосіївському районі м. Києва було проведено перерахунок пенсії позивача за період з 07.07.2010 по 30.06.2014 у розмірі 142412,15 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.06.2014 №К/800/7959/14 скасовано рішення попередніх інстанцій в частині роз`яснення судового рішення, зазначивши при цьому, що законом не встановлено ані строковості, ані обмеження у часі пенсійних виплат, які здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначеним на певний строк, в цьому випадку зазначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок) (а.с. 42-44).

На виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11 з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.06.2014 №К/800/7959/14 УПФУ в Голосіївському районі м. Києва здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 07.07.2010 по 22.07.2011 включно.

Донарахована на виконання рішення суду у справі №2а-143/11 сума пенсійних виплат в розмірі 57489,38 грн., як зазначено відповідачами і підтверджується наявними у справі матеріалами, не була виплаченою позивачу своєчасно у зв`язку із відсутністю відповідного бюджетного фінансування. Водночас згідно з наданою до суду копією платіжного доручення №172 кошти в сумі 57489,38 грн. надійшли від Державної казначейської служби України в м. Києві на рахунок ОСОБА_1 01.06.2017 у порядку виконавчого провадження за виконавчим листом від 06.09.2011 (а.с. 46).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2015 у справі №752/2167/15-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про: визнання протиправ-ними дій УПФУ в Голосіївському районі м. Києва і ГУПФУ в м. Києві, спрямованих на невиконання рішення суду шляхом несплати пенсійного боргу в розмірі 142412,15 грн., підтвердженого офіційним листом і довідкою УПФУ в Голосіївському районі міста Києва від 04.06.2014 №338 та невиплаченого в період примусового виконавчого провадження всупереч змісту виконавчого листа №2а-143/11, виданого 06.09.2011 на підставі постанови Голосіївсь-кого районного суду в м. Києві від 27.01.2011 про перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком; визнання невірною офіційної довідки УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 03.11.2014 №11, яка засвідчує самоправне обмеження суми пенсійного боргу позивача періодом з 07.10.2010 по 22.07.2011 в розмірі 57489,38 грн.; зобов`язання УПФУ в Голосіївському районі м. Києва і ГУПФУ в м. Києві здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсійного боргу в сумі 142412,15 грн., підтвердженого офіційним листом і довідкою УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 04.06.2014 №338 та невиплаченого в період примусового виконавчого провадження всупереч змісту виконавчого листа №2а-143/11, виданого 06.09.2011 на підставі постанови Голосіївського районного суду в м. Києві від 27.01.2011 про перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 07.07.2010.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 №К/800/41978/15 відмовлено у відкритті касаційного провадження (www.reyestr.court.gov.ua/Review/53203239).

Підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду у справі №752/2167/15-а, як вбачається зі змісту судових рішень у цій справі, стала незгода позивача із обмеженням строком з 07.07.2010 по 22.07.2011 пенсійних виплат, присуджених на його користь постано-вою Голосіївського районного суду в м. Києві від 27.01.2011р. у справі №2а-143/11.

Однак, не враховуючи рішення судів у справі №752/2167/15-а, позивач, як вбачається із змісту позову у справі №752/907/18, продовжує стверджувати про неналежне виконання судового рішення у справі №2а-143/11, що, на його переконання, призвело до виникнення заборгованості зі сплати пенсії, яка продовжує зростати з огляду триваючу невиплату позивачу такої пенсії. При цьому в якості обґрунтування власної правової позиції позивачем здійснено посилання на рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 15.01.2010 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" та рішення від 26.06.2017 цього ж суду, прийняте на підставі заяви від 29.11.2014 №69704/14 (Удод проти України).

Суд вважає відмінними підстави цих позовів, зважаючи на посилання позивача на лист Великої Палати ЄСПЛ від 12.10.2017 (а.с. 53), тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд не вбачає.

Згідно з копією листа Великої Палати ЄСПЛ від 12.10.2017, адресованого ОСОБА_1 у відповідь на його заяву №69704/14, позивачу повідомлено про те, що його заява є частиною виконання пілотного рішення по справі " Іванов Юрій Миколайович проти України" (№40450/04 від 15.10.2009), а відшкодування за системну проблему, встановлену в рішенні по цій справі має бути надано позивачу в рамках процедури виконання під наглядом Комітету Міністрів. Також зазначено, що Суд вирішив об`єднати заяву ОСОБА_1 до справи Бурмич та інші проти України (№№46852/13 та ін.) (а.с. 53).

Рішення ЄСПЛ від 15.01.2010 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" стосується питання затримки з виконанням рішень національних судів України. Зокрема, у п. 54 цього рішення Судом зазначено, що на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (див. згадане вище рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N67534/01, від 27.07.2004; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N74221/01, від 11.01.2005; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N29508/04, від 07.12.2006). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (див. рішення у справі "Шмалько проти України" (Shmalko v. Ukraine), N60750/00, п. 44, від 20.07.2004). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N29439/02, від 26.04.2005, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N1811/06, від 19.02.2009).

В контексті наведеного суд наголошує, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі №752/2167/15-а встановлено, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11 виконана УПФУ в Голосіївському районі м. Києва, правонаступником якого є ОУПФ, в повному обсязі та в межах компетенції, а перерахунок і виплата пенсії позивача у розмірах, установлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро-фи", правомірно здійснена лише до 23.07.2011 (www.reyestr.court.gov.ua/Review/45252926; www.reyestr.court.gov.ua/Review/49989437).

Суд зауважує, що зміст листа ЄСПЛ від 12.10.2017 за заявою ОСОБА_1 №69704/14 ніяким чином не спростовує та не змінює обставин, встановлених національними судами у справі №752/2167/15-а, зокрема, в частині повного виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2011 у справі №2а-143/11. Тому суд відхиляє як необґрун-товані доводи позивача про те, що наведене вище рішення ЄСПЛ за заявою ОСОБА_1 зобов`язує відповідачів вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсійного боргу, що виник внаслідок довготривалого невиконання рішення національного суду за період з 07.07.2010 по 12.10.2017, а також щодо перерахунку та виплати йому державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 12.10.2017, безстроково.

Також, суд зауважує, що звертаючись із позовом у цій справі, позивачем не враховано, що зменшення державою призначених соціальних виплат шляхом внесення відповідних законодавчих змін не суперечить вимогам чинного законодавства та принципам міжнарод-ного права, про що також наголошувалось судами у справі №752/2167/15-а з посиланням на зміст рішення ЄСПЛ від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12).

Крім цього, суд погоджується із доводами ПФУ про те, що він, як центральний орган виконавчої влади, не наділений повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його й повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко