Справа № 263/13706/18
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/37/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Коломієць О.Г., представника третьої особи Самойленко Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа: Інспекція міської ради з благоустрою міста Маріуполя Маріупольської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа: Інспекція міської ради з благоустрою міста Маріуполя Маріупольської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14.03.2018 року № 545 його було визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 119,00 гривень. Вважає, що постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального закону, вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки була винесена на підставі протоколу № 000027 від 15.01.2018 року, складеного інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя, який є єдиним доказом вчинення інкримінованому йому адміністративного правопорушення, а інших доказів: показань свідків, пояснень особи, що притягається до відповідальності, фото- відеоматеріалів тощо, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, в матеріалах справи немає. Протокол про адміністративне правопорушення йому вручено не було. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута у його відсутність, сповіщення про місце і час розгляду справи він не отримував. Про оскаржувану постанову він дізнався лише 10.08.2018 року, отримавши постанову Центрального ВДВС м. Маріуполя про відкриття виконавчого провадження. На підставі викладеного просить: поновити йому пропущений строк на оскарження постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14.03.2018 року № 545, скасувати її та закрити провадження по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Коломієць О.Г. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог адміністративного позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, просила відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи - Інспекції міської ради з благоустрою міста Маріуполя Маріупольської міської ради Самойленко Н.С. також заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала письмовий відзив.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Як зазначено вище, позивач просить поновити йому пропущений строк на оскарження постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14.03.2018 року № 545, оскільки про оскаржувану постанову він дізнався лише 10 серпня 2018 року, отримавши постанову Центрального ВДВС м. Маріуполя про відкриття виконавчого провадження, на підтвердження чого до позову додано копію конверту, адресованого позивачу Центральним ВДВС м. Маріуполя. Таким чином, з метою забезпечення доступу до правосуддя, а також права кожного на справедливий розгляд справи в суді, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод незалежним і безстороннім судом, зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання позивача про поновлення строку на звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою.

Пунктом 1.1. наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - Правила) ці правила визначають порядок надання послуг утримання будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 3.5.20 Правил передбачено, що сніг у разі ручного прибирання тротуарів і внутрішньоквартальних (асфальтових і брущатих) проїздів повинен прибиратися повністю під шкребок. За відсутності удосконалених покриттів сніг треба прибирати під зсув, залишаючи шар снігу для наступного його ущільнення.

Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 року №310 та правил благоустрою населеного пункту, затверджених органами місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради утворюють інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом проведення перевірок території.

Так, відповідно до п. 2.1. Положення про адміністративну комісію виконавчого комітету Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №114 від 01.06.2016, завданнями адміністративної комісії є розгляд справ про адміністративні правопорушення, забезпечення законності та правопорядку в місті, охорона прав і законних інтересів громадян, організацій, підприємств, установ всіх форм власності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: 1/ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2/ з виконанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3/ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення /вчинення дії/; 4/ безсторонньо /неупереджено/; 5/ добросовісно; 6/ розсудливо; 7/ з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8/ пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення / дія/; 9/ з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10/ своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положення ст.72 КАС України визначає поняття доказів в адміністративному судочинстві, як будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що за результатами розгляду протоколу № 000027 від 15.01.2018 року, складеного інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя, постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14.03.2018 року № 545 ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 119 грн., за виявлення 15.01.2018 року об 11-30 годині не здійснення прибирання снігу на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як у протоколі № 000027 від 15.01.2018 року, так і у постанові від 14.03.2018 року № 545 зазначено, що ОСОБА_2 є головою ОСББ «Артеміда-58», проте суду не надано жодного належного та достовірного доказу, що «Артеміда-58» є об`єднання співвласників саме багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на прибудинковій території якого і було виявлено правопорушення, а також доказів того, що саме ОСОБА_2 є головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладене також не підтверджує правомірність постанови від 14.03.2018 року № 545 в частині застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн., оскільки даний вид стягнення є максимальним, передбаченим санкцією ст. 150 КУпАП, та застосовується лише до посадових осіб.

Крім того, слід зауважити, що у відповідності до п. 3 ч.1 ст.278 КУпАП посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

У судовому засіданні було встановлено, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відбулося за відсутності позивача, при цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання відповідачем позивачу копії цього протоколу, а також доказів повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП, що на думку суду не має форму незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.10.2018 року у справі № 405/7568/16-а (2-а/405/219/16) та від 31.01.2019 року у справі № 760/10803/15-а.

Що стосується доводів відповідача та третьої особи про те, що протокол про адміністративне правопорушення надсилався позивачу на адресу: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним у справі списком групових поштових відправлень рекомендованих листів, то суд не бере їх до уваги, оскільки з даного списку неможливо достовірно встановити вміст поштового відправлення, крім того в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про отримання позивачем даного поштового відправлення, що вказує на відсутність доказів належного його сповіщення.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, оскаржувана постанова була прийнята за результатами розгляду протоколу № 000027 від 15.01.2018 року, складеного інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, у відзиві відповідача зазначено, що протокол № 000027 від 15.01.2018 року про адміністративне правопорушення був складений у присутності ОСОБА_2 , проте останній відмовився його підписувати, надавати пояснення, про що міститься відмітка в протоколі. Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснені його процесуальні права. В той же час, у матеріалах справи міститься акт комісійного обстеження, складеного 15.01.2018 року, згідно з яким 15.01.2018 року з 11-00 год. по 11-30 год. було проведено обстеження території, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення, проте в телефонній розмові останній відмовився приїздити на вказану адресу та відмовився від дачі пояснень, отримання протоколу.

Таким чином, наявні протиріччя також перешкоджають суду переконатися у правомірності оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки суд не може брати до уваги вказаний протокол № 000027 від 15.01.2018 року як допустимий доказ наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП України.

Також відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до відзиву був доданий в якості фотознімку зображення прибудинкової території, проте враховуючи нечіткість даного зображення, неможливо достовірно встановити порушення п. 3.5.20 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, також зображення не містить будь-яких ознак за якими можливо ідентифікувати те, що дана прибудинкова територія розташована саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями статті 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту скоєння позивачем самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Повноваження суду при вирішенні справи відповідно до приписів КАС України визначені статтею 245 цього кодексу. Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, вимоги статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 78, 90, 242, 245, 293 КАС України, ст.ст. 34, 150 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа: Інспекція міської ради з благоустрою міста Маріуполя Маріупольської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду з даним позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 545 від 14.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119,00 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова