Справа № 320/2989/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 червня 2019 року м. Київ № 320/2989/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Київській області

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

- в порядку забезпечення позову винести ухвалу про зупинення дії постанови про накладення штрафу від 22.05.2019 складену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О.

- скасувати постанову про накладення штрафу від 22.05.2019 про накладення штрафу в сумі 5 100 грн. складену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чміль А.В. по ВП № 58805552.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статі позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

Як вбачається з частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Судом встановлено, що Ірпінське ОУ ПФУ у Київській області оскаржує постанову відповідача у виконавчому провадженні № 58805552 від 22 травня 2019 р. про накладення штрафу в сумі 5100 грн. 00 коп.

Разом з тим, судом встановлено, що позовна заява надійшла до суду у конверті, проте з копії конверту суду не надається за можливе встановити, коли позивач звернувся до суду, таким чином не надається за можливе встановити чи порушено позивачем десятиденний строк на звернення з такою позовною заявою.

При цьому, слід зазначити, що як вбачається з відбитку штемпелю вхідної кореспонденції дана позовна заява була зареєстрована Відділом документального забезпечення та контролю Київського окружного адміністративного суду 14.06.2019 вх. №3240/19.

Проте, Ірпінське ОУ ПФУ у Київській області не обґрунтовує у позовній заяві підстав пропущення строку, не зазначає підстав для їх поновлення та не надає жодного доказу на підтвердження наведених обставин.

Також, Ірпінське ОУ ПФУ у Київській області у позовній заяві стверджує, що копію оскаржуваної постанови отримало 16.07.2018 (можливо, Ірпінським ОУ ПФУ у Київській області допущено помилку у зазначенні місяця). Ця обставина також підлягає поясненню позивачем.

Отже, суд констатує, що з 22 травня 2019 р. (чи з 16.07.2018 р.) Ірпінському ОУ ПФУ у Київській області було відомо про порушення його прав, а тому з урахуванням ст. 287 КАС України останнім днем строку звернення з цим позовом до суду було 4 червня 2019 р.

З урахуванням викладеного суддя дійшов висновку щодо необхідності залишення даної позовної заяви без руху з наданням часу Ірпінському ОУ ПФУ у Київській області для подачі заяви про поновлення пропущеного строку, у разі пропуску строку звернення до суду та документів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, слід звернути увагу і на інші недоліки позовної заяви.

Як убачається із пункту 1 прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд в порядку забезпечення позову винести ухвалу про зупинення дії постанови про накладення штрафу від 22.05.2019 складеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О.

З даного приводу суд зазначає, що згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено способи судового захисту, з якими кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відтак, у прохальній частини позивачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд зазначає, що адміністративним судочинством передбачено інститут забезпечення позову, який регулюється статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України, а за подання такої заяви окремо сплачується судовий збір.

Відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено ні в позовній заяві, ні в окремій заяві про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви також додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору та випадки звільнення від сплати цього платежу, передбачені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». Однак, позивач до кола осіб, на яких поширюються пільги щодо сплати судового збору, не відноситься.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру який подано суб`єктом владних повноважень встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру у розмірі 5 100 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року 1 921 гривня.

Отже, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачеві необхідно було сплатити 1 921 грн.

Втім, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору за звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, позивачем до позовної заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування даного клопотання Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зазначає, що оскільки провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі. Також позивач як на підставу для звільнення від сплати судового збору посилається на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 по справі № 565/256/15-ц.

Розглядаючи вказане клопотання по суті, суд зазначає таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вказані норми встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення статей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Таким чином, за обґрунтованим клопотанням, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд може звільнити позивача від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату.

Разом із тим, положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. При цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Разом із тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального стану чи існування інших підстав для звільнення від сплати судового збору.

Щодо посилання на постанову Верховного суду від 18.01.2018 року по справі №565/256/15-ц, суд зазначає таке.

В постанові Верховного суду від 18.01.2018 року справи №565/256/15-ц зазначено, що відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 14 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (Постанова № 6) ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір» (частина перша статті 3 не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Отже, зі змісту постанови Верховного суду від 18.01.2018 року у справі 565/256/15-ц вбачається, що остання стосується висновку про несплату судового збору виключно за подання скарги, в порядку ЦПК України, а не звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду з позовною заявою.

Таким чином, Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи та повинно неухильно дотримуватись покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Зазначені обставина вказує на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку з урахуванням викладеного;

- уточненої позовної заяви відповідно до вимог статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, та з визначенням належного способу судового захисту відповідно до вимог статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- доказів сплати судового збору у сумі 1 921 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за належними реквізитами щодо його сплати:

- доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 576,30 грн. та належного оформлення такої заяви.

Належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою https://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.