Справа № 826/9858/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9858/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Парінова А.Б.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 110 від 17.05.2018 «Про результати службового розслідування» незаконним.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України.

20.06.2017, відповідно до наказу Міністра оборони України № 402 від 15.06.2017, позивач призваний на військову службу із запасу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців та призначений слухачем 5 курсу перепідготовки/підвищення кваліфікації Військового інституту телекомунікацій та інформатизації м. Київ.

Відповідно до наказу начальника Генерального Штабу Збройних Сил України № 410 від 08.09.2017, ОСОБА_1 направлений для проходження подальшої служби до військової частини НОМЕР_2 Повітряних сил Збройних Сил України у м. Вінницю.

15.12.2017, на підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 04.12.2017, ОСОБА_1 виключено з 15.12.2017 із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (м. Вінниця), та направлено для проходження подальшої служби на посаду начальника передавального радіоцентру інформаційно- телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 (м. Київ).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 438/ад від 22.12.2017 про закріплення за підрозділами військової частини техніки та інших матеріальних засобів, зокрема, призначено відповідальних за наявність, технічний стан, збереження, експлуатацію та обслуговування техніки призначено посадових осіб, серед списку яких є і лейтенант ОСОБА_1 , за яким було закріплено техніку зв`язку та майно, відповідно до додатку № 1 до наказу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач підтвердив, що був обізнаний про закріплення за ним відповідної техніки на об`єкті військової частини, що також підтверджується наявністю підпису позивача на аркуші доведення наказу № 438/ад від 22.12.2017.

Питання технічної експлуатації техніки зв`язку повітряних сил, проведення його сезонного технічного обслуговування (СТО) та відповідного ведення формулярів, журналів, відомостей регулюється наказом Міністра оборони України № 314/дск від 15.05.2013 «Про затвердження правил технічної експлуатації техніки зв`язку, радіотехнічного забезпечення, автоматизованих та інформаційних систем державної авіації України».

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2018 № 55/ад «Про організацію та проведення сезонного обслуговування озброєння та військової техніки на режим експлуатації у літній період», визначено заходи по сезонному технічному обслуговуванню.

На виконання вищезазначеного наказу, проведено показові заняття з особовим складом інформаційно-телекомунікаційного вузла та заліки знання правил експлуатації техніки, що підтверджується план-конспектом, затвердженим начальником інформаційно-телекомунікаційного вузла ОСОБА_2 від 19.03.2018 та заліковою відомістю з оцінками по особовому складу, у тому числі по ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи, судом першої інстанції було досліджено копії матеріалів службового розслідування по факту неякісної організації та проведення сезонного технічного обслуговування на передавальному радіоцентрі інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 . (а. с. 47-77)

Згідно акту перевірки стану та якості переводу озброєння і військової техніки підрозділів до експлуатації на весняно-літній період № 38 від 22.04.2018, комісією виявлено недоліки, а саме: в ІТВ (штаб) в формулярі на АТС «СИМЕНС» не записані проведені ремонти, технічне обслуговування та не внесена заміна блоку; на бойових постах відсутні документи проведення СТО в повному обсязі; в ПДРЦ ІТВ (ЦУО) робочі місця для переведення озброєння та військової техніки на весняно-літній режим експлуатації не обладнані; документація щодо підготовки та організації переведення озброєння та військової техніки на весняно-літній режим експлуатації відпрацьована не в повному обсязі; інструктаж перед початком робіт СТО не проводиться; не проведено дефектацію зі складанням дефектовочних відомостей на кожний зразок озброєння та військової техніки, яка підлягає переводу, з метою визначення несправностей та обсягу робіт, ремонту, комплектності, наявності запчастин інструменту та приладдя, потребу у запасних частинах, які необхідні для сезонного обслуговування; перевірка працездатності комплектуючих виробів в усіх режимах з використанням вмонтованої системи контролю і засобів вимірювань не проводиться; результати СТО в формуляри не заносяться, перевірку правильності ведення формулярів та їх заповнення провести не вдалося (зберігається в іншому місті), без поважних причин відсутні 12 формулярів на основні види ОВТ; начальник ПДРЦ ІТВ (ЦУО) лейтенант ОСОБА_1 свої посадові обов`язки згідно Статутів ЗСУ та наказу Міністра оборони України № 314/дск від 15.05.2013 «Про затвердження правил технічної експлуатації техніки зв`язку, радіотехнічного забезпечення автоматизовних та інформаційних систем державної авіації України» не знає та не виконує. (а. с. 18-19)

Враховуючи висновки комісії викладені в акті перевірки стану та якості переводу озброєння і військової техніки підрозділів до експлуатації на весняно-літній період, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 83/ад від 17.04.2018 призначено службове розслідування за фактом неякісного проведення СТО на передавальному радіоцентрі інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , з метою встановлення причин неякісного проведення СТО на передавальному радіоцентрі інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 . (а. с. 6)

Актом службового розслідування від 11.05.2018 встановлено наступне.

На передавальному центрі інформаційно-телекомунікаційного вузла (ЦУО) не були обладнані робочі місця для проведення ТО-2, відсутня необхідна документація, в підготовчий період не було проведено поглибленої перевірки технічного стану засобів зв`язку ЦУО, не проведені підготовчі роботи, що стосуються планування робіт, їх матеріально-технічного забезпечення.

Під час проведення службового розслідування запропоновано лейтенанту ОСОБА_1 усунути виявлені недоліки, надати документацію.

Лейтенант ОСОБА_1 надав пояснення, в яких зазначив, що він висновки акта перевірки № 38 від 17.04.2018 вважає безпідставними, оскільки інструктаж особового складу, призначеного до проведення сезонного технічного обслуговування ним проводився, а стосовно неналежного оформлення документації, пояснив відсутністю робочого місця та оргтехніки, хоча як встановлено під час службового розслідування, місце для даної роботи виділено в кабінеті № 5 обладнаного приміщення інформаційно-телекомунікаційного вузла (ЦУО).

Під час проведення службового розслідування лейтенант ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про відвід капітана ОСОБА_4 від проведення службового розслідування, у зв`язку із можливою зацікавленністю у результатах, проте дані вимоги комісією були відхилені. (а. с. 20-26)

За результатами службового розслідування, наказом командиром військової частини НОМЕР_1 № 110 від 17.05.2018 начальнику передавального радіоцентру інформаційно-експлуатаційного вузда (ЦУО) військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за неналежне виконання своїх посадових обов`язків щодо правильної експлуатації, обслуговування, контролю за додержанням заходів безпеки під час роботи з технікою та озброєнням оголошено догану. (а. с. 7-8)

В матеріалах справи наявна копія аркуша доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 110 від 17.05.2018 «Про результати службового розслідування», у якому наявна відмітка позивача від 21.05.2018.

Крім того, наявні також пояснення лейтенанта ОСОБА_1 від 08.05.2018 щодо висновків проведеної перевірки, викладених в акті проведення службового розслідування. (а. с. 27-30)

Не погоджуючись з висновками службового розслідування та вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 110 від 17.05.2018 «Про результати службового розслідування» незаконним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- про проведення службового розслідування позивач був обізнаний, оскільки він власноруч 08.05.2018 надавав письмові пояснення, на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 83/ад від 17.04.2018 «Про призначення службового розслідування» та копії акту за вх.№ 38 від 17.04.2018, а також, суду позивач підтвердив, що надавав пояснення під час проведення перевірки, що у свою чергу спростовує доводи позивача про його необізнаність стосовно початку та ходу проведення службового розслідування;

- Судом встановлено, що службове розслідування призначено за фактом неякісного проведення СТО на передавальному радіоцентрі інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 та з метою встановлення причин неякісного проведення робіт, а отже, воно і було спрямоване на виявлення кола осіб, хто може бути притягнений до відповідальності у разі виявлення/доведеності порушень;

- щодо посилань позивача на відсутність формулярів на техніку, показових занять, технічних схем, тощо, суд вказав на те, що при прийнятті посади, останнім жодних заперечень, актів та рапортів до вищого керівництва не пред`являв, зауважень з даних питань не висловлював;

- при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача, командиром військової частини НОМЕР_1 враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, що відповідає положенням Дисциплінарного Статуту та не порушує визначеного порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України.

Згідно з ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до положень ст. 17 Статуту, на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV, затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, приписами ст. 45 якого, визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями ст. 83 Дисциплінарного Статуту, передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 84 Дисциплінарного Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або допустили правопорушення, під час проходження ними зборів.

Службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування призначається у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені; якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Наказу № 608, службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з п. 3 розділу 3, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Так, відповідно до п. 1 розділу 5 Наказу № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. (п. 6 розділу 5 Наказу № 608)

Згідно з п. 2 розділу 6 Наказу № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Положеннями ст. 68 Дисциплінарного Статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: пункт «б» - догана.

Отже, з врахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає обгрунтованим посилання Окружного адміністративного суду м. Києва на те, що за результатами виявлених в акті перевірки порушень, відповідач має право призначити службове розслідування, проведення якого має відповідати визначеній законодавством процедурі, за результатами якого, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначити вид дисциплінарного стягнення, який у свою чергу має бути співмірним з виявленим порушенням.

Щодо посилання позивача, в якості обгрунтування позовних вимог, на те, що службове розслідування відносно нього не призначалось та не проводилось, оскільки він є свідком у зазначеному службовому розслідуванні і не являється особою, стосовно якої воно проводиться, на думку суду апеляційної інстанції, зазначене спростовується тим, що про проведення службового розслідування позивач був обізнаний, оскільки він власноруч 08.05.2018 надавав письмові пояснення та підтвердив у судовому засіданні в суді першої інстанції, що надавав зазначені пояснення під час проведення перевірки.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 83/ад від 17.04.2018, службове розслідування призначено за фактом неякісного проведення СТО на передавальному радіоцентрі інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 та з метою встановлення причин неякісного проведення робіт, а тому, дане розслідування і було спрямоване на виявлення кола осіб, хто може бути притягнений до відповідальності у разі виявлення певних порушень, з огляду на що, твердження апелянта щодо того, що службове розслідування стосовно нього не проводилось та він є свідком у даному розслідуванні спростовується зазначеним.

До посилань апелянта на відсутність робочого місця на передавальному центрі, що знаходиться за межами Київського гарнізону та в часі складає дві години руху з необхідністю оплати проїзду громадським транспортом за власний рахунок, колегія суддів ставиться критично, оскільки дані обставини не є предметом спору та не можуть спростовувати встановлені під час проведення службового розслідування обставини наявності неналежного виконання посадових обов`язків щодо правильної експлуатації, обслуговування, контролю за додержанням заходів безпеки під час роботи з технікою та озброєнням.

Крім того, стороною позивача до суду не було надано жодних звернень, заперечень, рапортів до вищого керівництва щодо неналежного стану робочого місця та неможливості якісно виконувати обов`язки.

Колегією суддів враховується, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, що відповідає положенням Дисциплінарного Статуту та не порушує визначеного порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також, слід наголосити на тому, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани, не є крайнім (найсуворішим) заходом дисциплінарного стягнення та застосоване з дотриманням принципу співмірності вчиненого порушення з мірою відповідальності, що застосована.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Інші ж доводи та обгрунтування апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки містять у собі тільки викладення позиції сторони позивача щодо предмета спору, проте не підкріплені жодними доказами, які достименно б свідчили про обгрунтованість таких доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Б. Парінов

В.Ю. Ключкович