Справа № 739/545/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 739/545/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника відповідача Гранчак К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року (сулля Іващенко А.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області та інспектора СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінця Володимира Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області та інспектора СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінця Володимира Ігоровича, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову, серія ДПО18 №490407 від 21 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення;

- стягнути з відповідачів 1000 грн. на користь позивача на відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ДП018 №490407 від 21 березня 2019 року поліцейського СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінець Володимира Ігоровича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень та закрито дану адміністративну справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Головного управління національної поліції у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційні скарзі відповідач вказує, що з постанови серії ДП018 №490407 від 21.03.2019 вбачаться, що ОСОБА_1 при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення письмові пояснення щодо його обставин не надавалися. У позові ОСОБА_1 посилається виключно на відсутність вимоги поліцейських пред`явити їм документи на автомобіль та водійські права, при цьому дані факти спростовуються відеозаписом.

Крім того, відповідач зазначає, що у рішенні суду першої інстанції від 15.05.2019 не міститься вказівка про те, які саме докази досліджувалися, які докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

18.06.2019 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшло клопотання, у якому відповідач просить долучити до матеріалів справи належним чином завірену копію відповіді Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області та копію картки « 102». Апелянт вказує, що до ГУНП надійшла відповідь Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області з копією картки « 102», якою підтверджується наявність повідомлення про вчинення можливого порушення водієм автотранспорту д.н.з. НОМЕР_1 правил дорожнього руху.

Також, 18.06.2019 до суду апеляційної інстанції від інспектора СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінця Володимира Ігоровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві відповідач зазначає, що 21.03.2019 о 14 год. 28 хв., на планшет по лінії 102 прийшло телефонне повідомлення від аноніма про те, що на вул. Вокзальна м. Новгород-Сіверський Чернігівської області їде автомобіль Газон д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння також даний автомобіль їде з порушенням ПДР. Дане повідомлення було зареєстровано до журналу єдиного обліку Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області за номером 819. ОСОБА_2 даний автомобіль було зупинено згідно п. 1 п.п.2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». На вимогу поліцейського згідно п.2.4а «Правил дорожнього руху України» пред`явити документи для перевірки, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на автомобіль яким він керує, позивач категорично відмовився. Позивачеві (водію) було роз`яснено, що в разі відмови пред`являти вищевказані документи для перевірки, відносно нього буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.4а «Правил дорожнього руху України». В свою чергу Позивач (водій) повідомив, що вищевказаних документів пред`являти не буде.

Крім того, відповідач зазначив, що при складанні оскаржуваної постанови фото та відео фіксація не проводилася.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 21.03.2019 відносно позивача інспектором СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінець В. І. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 №490407, яку позивачу було вручено 21.03.2019.

Згідно вказаної постанови, 21.03.2019 о 14-й год. 35 хв. на вул. Вокзальна м. Новгород-Сіверський Чернігівської області ОСОБА_1 , керував транспортним засобом САЗ 3507, д.н.з. НОМЕР_1 ., та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії С , та реєстраційні документи на транспортний засіб своїми діями порушив п.2.1(Б) ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень на користь держави.

З постановою позивач не погодився, оскільки вважав, що дана справа розглянута посадовою особою з порушенням його прав, тобто з порушенням вимог ст.268 КПАП України, фотозйомка чи відеозйомка перед зупинкою інспектором автомобіля позивача не проводилась, а тому зроблені інспектором припущення про порушення позивачем ПДР України не підтверджуються жодним чином, на вимогу поліцейського в подальшому позивач надавав посвідчення водія разом з технічним паспортом на автомобіль, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у справі жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення суду не надано, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пп. «а», «б», «ґ» п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пп. «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, в позовній заяві позивач зазначав, що він не порушував вимог ПДР України, а тому попросив відповідача повідомити (роз`яснити) йому причину зупинки транспортного засобу. На що відповідач одразу не погодився, а після цього ОСОБА_2 повідомив йому, що підставою для зупинки ТЗ було те, що "він якось невпевнено їхав". На його прохання надати відповідні докази "невпевненої їзди", відповідач не відреагував, та почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення, при цьому позивачу не представлені докази начебто порушення вимог ПДР та взагалі не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Колегія суддів при розгляді даної справи виходить з того, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством, натомість, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови жодного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, (зокрема, відеозаписи додані позивачем до позовної заяви), що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позов слід задовольнити та оскаржувану постанову скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, докази надані Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області 18.06.2019 суду апеляційної інстанції, а саме копію відповіді Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області та копію картки « 102», з яких вбачається, що було наявне повідомлення про вчинення можливого порушення водієм автотранспорту д.н.з. НОМЕР_1 правил дорожнього руху, як підставність зупинення позивача інспектором поліції, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі докази не були надані суду першої інстанції, та крім того, саме такі підстави зупинки не були роз`яснені позивачу 21 березня 2019 року при складенні постанови серії ДПО18 №490407.

Також, вказані документи не є доказами, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідачі у справі жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, враховуючи наявність у позивача відповідних документів (посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб, чинного страхового полісу) на час розгляду справи інспектором СРПП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області Левінцем В.І. та винесення спірної постанови (21.03.2019), що підтверджується відеозаписами, доданими позивачем до позовної заяви, наявні підстави для задоволення позову, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним не виконано.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов