Справа № 440/89/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р.Справа № 440/89/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року (ухвалене суддею Г.В. Костенко, повний текст якого складено 05.04.2019 року) по справі № 440/89/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області , Міністерства внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати рішення у формі висновку від 20.07.2018 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України, щодо відмови в призначення і виплаті мені одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 протиправним та скасувати його; стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України на мою користь одноразову грошову допомогу у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 в сумі 336 800,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення у формі висновку від 20.07.2018 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» - з урахуванням висновків суду у даній справі і висновків рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року у справі № 816/280/18. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року та стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України на мою користь одноразову грошову допомогу у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 в сумі 336 800,00 грн і встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Міністерство внутрішніх справ України, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та на необґрунтованість прийнятого рішення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року та ухвалити судове нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вимог Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та на неповне і всебічно дослідження обставин справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи.

Позивачем надано відзиви на апеляційні скарги відповідачів, в яких не погоджується з доводами, викладеними в апеляційних скаргах, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що з 22.08.1990 року по 03.06.1997 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, в підрозділах УМВС України в Полтавській області.

08.05.1997 року військово-лікарська комісія встановила у ОСОБА_1 ряд захворювань, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 115-С від 08.05.1997 року (а.с. 33, зворотній бік).

Наказом начальника ГУМВС України у Полтавській області № 41 о/с від 03.06.1997 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ через хворобу.

25.06.1997 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності, що пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на підтвердження чого позивачем надана копія довідки МСЕК серія 2-18 АЗ № 003681 (а.с. 37).

Також, позивачу надана 25.06.1997 року довідка МСЕК № 003681 м. Полтави про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, відповідно до якої встановлено 30 % втрати професійної працездатності (а.с. 37).

В подальшому стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився та 15.07.1999 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби, про що свідчить довідка МСЕК серії 7-66 КА № 0054138 (а.с. 38 зворотній бік).

12.06.2017 року позивач повторно пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією. За результатами огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 26.05.2017 року безтерміново та 70 % втрати працездатності у зв`язку зі захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 34).

26.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

УМВС України в Полтавській області сформовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року ОСОБА_1 та направлено до МВС України для затвердження.

Листом від 27.09.2017 року Міністерство внутрішніх справ України повернуло матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як такі, що не відповідають вимогам законодавства, а саме: п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Не погоджуючись з цим рішенням та бездіяльністю відповідачів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІ групи, ОСОБА_1 , звернувся до суду з відповідним позовом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року у справі № 816/280/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України у формі листа № 15/2-3443 від 27.09.2017 року про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у разі інвалідності ОСОБА_1 Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок та інші необхідні документи щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності щодо ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» - з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 12-15).

За результатами апеляційного розгляду даної справи постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року по справі № 816/280/18 скасовано в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Міністерства внутрішніх справ України у формі листа № 15/2-3443 від 27.09.2017 року про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у разі інвалідності ОСОБА_1 . Прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення Ліквідаційній комісії Управління МВС України в Полтавській області матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року по справі № 816/280/18 залишено без змін (а.с. 16-18).

На виконання таких судових рішень УМВС України в Полтавській області сформовано висновок від 20.07.2018 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року ОСОБА_1 та направлено до МВС України для затвердження (а.с. 29).

Листом від 30.07.2018 року Міністерством внутрішніх справ України (департамент фінансово-облікової політики) повідомлено про затвердження висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що надані матеріали не відповідають вимогам законодавства, а саме: п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (а.с. 30).

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення у формі висновку від 20.07.2018 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» - з урахуванням висновків суду у даній справі і висновків рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року у справі № 816/280/18 законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, врегульовані Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).

Закон № 565-ХІІ втратив чинність у зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Згідно до абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію України» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Такий порядок визначався ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», якою було встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,

- у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначених положень, постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (п. 1 Порядку № 850).

Як передбачено п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності.

На підставі п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Зазначений перелік підстав є вичерпним.

Таким чином, у разі установлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, працівник міліції позбавляється права на отримання грошової допомоги лише за наявності обставин, перелічених у п.14 Порядку № 850.

Як встановлено матеріалами справи, що 12.06.2017 року позивач повторно пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією. За результатами огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 26.05.2017 року безтерміново та 70 % втрати працездатності у зв`язку зі захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відмовляючи у призначені та виплаті такої допомоги відповідач керується лише положеннями п. 4 Порядку № 850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В даному випадку відповідач вважає, що оскільки повторний огляд МСЕК із встановленням позивачу інвалідності відбувся більш ніж через 2 роки після первинного огляду МСЕК, яким ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності, останній не має правових підстав для отримання грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідачів з огляду на наступне.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому вимоги щодо виплати грошової допомоги можуть бути пред`явлені протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги (п.п. 2, 13 Порядку № 850).

З аналізу зазначених положень слідує, що виникнення права особи на виплату одноразової допомоги пов`язується законодавцем безпосередньо із фактом встановлення йому інвалідності. Тобто таке право виникає з дня встановлення інвалідності, зазначеного в довідці медико-соціальної експертної комісії, та може бути реалізоване особою протягом наступних трьох років від цієї дати.

Отже, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ, є вказана у Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією дата встановлення інвалідності, а саме - 26.05.2017 року. Так, відповідно, від цієї дати протягом трьох років за позивачем зберігається право на отримання цієї допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положення п. 4 Порядку № 850, на які посилається відповідач, не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлюють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Тобто, у випадку коли між первинним встановленням інвалідності та встановленням вищої групи чи іншої причини інвалідності не пройшло два роки, особі виплачується грошова допомога із урахуванням раніше проведеної виплати. У випадку ж, коли вища група інвалідності встановлена за межами двох років від первинного встановлення нижчої групи інвалідності, особа набуває повного права на отримання грошової допомоги у відповідному більшому розмірі без будь-яких відрахувань різниць між попередніми виплатами.

Жодних обмежень щодо неможливості призначення та виплати позивачу за наявності встановлених для цього підстав одноразової грошової допомоги за наслідком встановлення ІІ (вищої) групи інвалідності як Порядок № 850 так і положення інших нормативно-правових актів, які врегульовують спірне питання, не передбачають. Винятком із цього правила є встановлення обставин, передбачених п. 14 Порядку № 850, однак таких по відношенню до ОСОБА_1 виявлено не було.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанції в межах розгляду справи № 816/280/18 дійшли висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні звернення позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині визнання протиправним рішення у формі висновку від 20.07.2018 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України, щодо відмови в призначення і виплаті мені одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 протиправним та скасувати його - підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 в сумі 336 800,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п. п. 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, УМВС України в Полтавській області сформовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги та направлено до МВС України для прийняття рішення.

На підставі п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження передбачених Порядком № 850 документів, МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень, а саме: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Проте, МВС України як листом № 15/2-3443 від 27.09.2017 року, так і листом від 30.07.2018 року № 15/2-2842 повернув ліквідаційній комісії УМВС України в Полтавській області матеріали на призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Відтак, всупереч п. 9 Порядку № 850, МВС України не прийняв за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги жодного з вищезазначених рішень.

На підставі викладеного, враховуючи, що спосіб, у який відповідач розглянув заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, Законом України «Про міліцію» та Порядком № 850 не передбачені, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в ході розгляду справи № 816/280/18 дійшла висновку про протиправність дій МВС України щодо повернення Ліквідаційній комісії Управління МВС України в Полтавській області матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

При розгляді справи в межах даного провадження колегія суддів зазначає, що відповідачем фактично проігноровано встановлені рішенням суду апеляційної інстанції висновки та повторно не здійснено розгляду наданих матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та повернено їх Ліквідаційній комісії Управління МВС України в Полтавській області.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача з призначення одноразової грошової допомоги є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Так дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України на мою користь одноразову грошову допомогу у разі інвалідності працівника міліції відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», абз. 3 п. 15, розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року по справі № 816/280/18 в сумі 336 800,00 грн, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Натомість, з огляду на висновок суду про протиправність рішення МВС України, яким відмовлено в призначенні відповідної одноразової грошової допомоги позивачу з підстав спливу дворічного строку для її призначення, суд знаходить обґрунтованим застосування іншого способу захисту порушеного права ОСОБА_1 .

Порушене право позивача, як на думку суду, має бути відновленим внаслідок зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» - з урахуванням висновків суду у даній справі і висновків рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 року у справі № 816/280/18.

Застосування такої форми захисту порушеного права не буде втручанням до дискреційних повноважень відповідача та одночасно є достатньою гарантією поновлення права на пенсію за віком, виходячи з установлених судом фактів.

Відтак, з урахуванням зазначеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду та зважаючи на той факт, що зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, є правом, а не обов`язком суду, відповідну вимогу позивача колегія суддів залишає без задоволення за відсутністю будь-яких обґрунтувань. Будь-яких об`єктивних даних вважати, що відповідач може не виконати судове рішення, яке набрало законної сили, без застосування до нього (відповідача) засобів судового контролю, немає.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року по справі № 440/89/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року