Справа № 338/1575/13-а
Суддя: Круль І. В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа №338/1575/13-а

20 червня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої -судді Круль І.В.,

за участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа № 338/1575/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області № 338/1575/13-а від 18 лютого 2015 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 15 мінімальних заробітних плат та зобов`язано управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом 2 групи одноразову компенсацію при встановленні інвалідності другої групи у розмірі п`ятнадцяти мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

Вказане судове рішення набрало законної сили, в зв`язку з чим 23 липня 2015 року судом було видано позивачу виконавчий лист.

До суду 04 червня 2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду на стягнення з відповідача на його користь невиплачених коштів.

У судове засідання учасники справи не прибули, що відповідно до частини 2 статті 378 КАС України не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, дослідивши документи, надані на підтвердження обставин, викладених у ній, та матеріали адміністративної справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області від 04 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48340459 про примусове виконання виконавчого листа № 338/1575/13-а про зобов`язання управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату одноразової компенсації (а.с. 150).

Відповідно до листа від 10 липня 2015 року № 2577/01-23 Управління соціального захисту населення Богородчанської РДА повідомило ОСОБА_1 про відсутність коштів на виконання судового рішення. З перерахунку Управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації від 10 липня 2015 року № 2527/01-23 вбачається, що сума невиплаченої одноразової компенсації при встановленні інвалідності другої групи як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Балацку Д.С. у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», становить 17110,20 грн. (а.с. 146-147).

Матеріалами справи підтверджено, що на даний час постанова суду від 18 лютого 2015 року, яка набрала законної сили, не виконана.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції. В даному випадку у державного виконавця відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Так, Бюджетним кодексом України визначено, що закон про Державний бюджет України - це закон, який затверджує повноваження органам державної влади виконувати Державний бюджет України протягом бюджетного періоду. Відповідно до Бюджетного кодексу України «бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року та закінчується 31 грудня того ж року». Бюджетний кодекс України зазначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, а п. 6 вказує, що будь-які зобов`язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених БКУ та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов`язань не можуть здійснюватись.

Відповідно до 4.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Даний порядок визначений Постановою КМУ №845 від 03.08.2011р. в редакції постанови КМУ від 30.01.2013р. № 45.

З наведеного вбачається, що судове рішення не було виконане через відсутність у боржника на момент надходження рішення суду коштів за бюджетною програмою. Суд також враховує те, що бюджетний 2013 рік вже закінчився, а тому виконати вказану вище постанову суду в установлений нею спосіб (шляхом зобов`язання виплатити компенсацію) в подальшому буде неможливо, оскільки передбачені Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» кошти за бюджетною програмою відсутні.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Органи державної влади, у тому числі суд, мають використовувати будь-які передбачені законом засоби, які здатні забезпечити виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, протягом розумного строку.

Відповідно ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні (Юрій Миколайович Іванов проти України) було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання, судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy). [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Так само відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

З метою ефективного захисту права особи на виконання судового рішення суд вважає за необхідне змінити спосіб та порядок виконання постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області № 338/1575/13-авід 18 лютого 2015 року.

Обираючи інший спосіб виконання цієї постанови, суд виходить із того, що на відміну від рішення зобов`язального характеру (про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виплатити особі певну суму коштів), яке виконується в загальному порядку органами державної виконавчої служби, виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» гарантується державою та здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Такий спосіб і порядок виконання є більш ефективним, ніж передбачений у постанові суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 14, 241, 248, 378 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 18 лютого 2015 року у справі № 338/1575/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання вчинити діїзадовольнити.

Змінити спосіб виконання постанови Богородчанського районного суду Івано- Франківської області від 18 лютого 2015 року у справі № 338/1575/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії в частині зобов`язати управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом 2 групи одноразову компенсацію при встановленні інвалідності другої групи у розмірі п`ятнадцяти мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» на стягнення з управління соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 , як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом 2 групи одноразову компенсацію при встановленні інвалідності другої групи у розмірі п`ятнадцяти мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» в сумі 17110,20 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали 20 червня 2019 року.

Головуюча І.В. Круль