Справа № 420/2054/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2054/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії м.Одеса про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової академії м.Одеса щодо не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., а також не виплати ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.; зобов`язати Військову академію м.Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив дійсну військову службу у Військовій академії м.Одеса на посаді начальника кафедри тактики. В період проходження військової служби ОСОБА_1 перебував на фінансовому забезпеченні в військовій академії та отримував грошове забезпечення. Наказом начальника Генерального Штабу - головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2017р. №23 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас. При цьому, до дня виключення позивача зі списку особового складу академії, військова академія не здійснила з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема, з фінансового забезпечення. Наказом начальника Військової академії (по стройовій частині) від 02.03.2017р. №46 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 02.03.2017р. Між тим, за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р. індексація грошового забезпечення позивачу своєчасно виплачена не була.

Відповідач Військова академія м.Одеса з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 13.06.2019р. вхід.№21301/19), наголошуючи, що за період з січня 2016р. по січень 2018р., у межах наявного фінансового ресурсу, у Міністерства оборони України була відсутня можливість виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09 червня 2016року №252/10/136-16, від 04 липня 2017року №220/5140, від 08 серпня 2017року №78/0/66-17 проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на вказані цілі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2019р. прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №420/2054/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової академії м.Одеса про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.06.2019р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 звернувся до Військової академії м.Одеса із Заявою від 01.04.2019р. про надання інформації та виплату індексації грошового забезпечення, у якій виклав прохання виплатити йому невиплачену індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016р. по 02.03.2017р., та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016р. по 02.03.2017р., надати йому довідку про індексацію грошового забезпечення в якої вказати: останню суму виплаченої індексації грошового забезпечення; за якій місяць в останній раз здійснено йому виплату індексації грошового забезпечення; базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Не отримавши, за наслідками розгляду вищеозначеної заяви ОСОБА_1 від 01.04.2019р. про надання інформації та виплату індексації грошового забезпечення, жодної відповіді, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової академії м.Одеса щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.; зобов`язання Військової академії м.Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., підлягають задоволенню частково, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи письмових доказів, 25.01.2017р. Начальником генерального штабу Головнокомандувачем Збройних сил України видано Наказ №23 (по особовому складу), пунктом 14 якого відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», полковника ОСОБА_1 , начальника кафедри тактики Військової академії звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

З матеріалів справи також вбачається, що Наказом начальника Військової академії (по стройовій частині) від 02.03.2017р. №46 полковника ОСОБА_1 , начальника кафедри тактики Військової академії, направлено для зарахування на військовий облік Малиновського РВК м.Одеси.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 відповідно до пункту 1-1 якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003р. №491-IV.

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Слід зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що не здійснивши ОСОБА_1 виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р. Військова академія м.Одеса діяла неправомірно, не на підставі, не в межах повноважень, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Військової академії м.Одеса щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., зобов`язання Військової академії м.Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилання Військової академії м.Одеса на те, що у Міністерства оборони України, у межах наявного фінансового ресурсу, відсутня можливість виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за період з січня 2016р. по січень 2018р., оскільки, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова академія м.Одеса, відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення, відповідачем суду не надано.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999р. №8-рп/99, та від 23.03.2002р. №5-рп/2002 зазначено, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Між тим, суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової академії м.Одеса щодо невиплати йому компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., зобов`язання Військової академії м.Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., оскільки як встановлено судом, та зазначено вище, індексація грошового забезпечення військовослужбовця не є регулярною виплатою, яка включається до складу його грошового забезпечення, компенсація за її несвоєчасну виплату на законодавчому рівні не передбачена, а тому виплаті не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової академії м.Одеса про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії м.Одеса про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., невиплати компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р., задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової академії м.Одеса щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.

3. Зобов`язати Військову академію м.Одеса (65009, м.Одеса, Фонтанська дорога,10, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 02.03.2017р.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.