Справа № 1840/3369/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 1840/3369/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Струкової Н.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Новікова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року (суддя Шевченко І.Г.; м. Суми; повний текст рішення складено 28.12.2018) по справі № 1840/3369/18

за позовом ОСОБА_1

до Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області (далі - відповідач, Кузьківська сільрада), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай (частку) колишнього КСП «Україна» (майновий сертифікат) номінальною вартістю 963413 грн. та скасувати рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Кузьківської сільської ради Конотопського району від 17.04.2018;

- зобов`язати відповідача видати позивачу нові свідоцтва про право власності на майнові паї (частки) колишнього КСП "Україна" (майнові сертифікати) у відповідності до укладених договорів купівлі-продажу прав на майнові паї на ім`я позивача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.1 рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 17.04.2018 щодо відмови ОСОБА_1 у видачі єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Україна".

Зобов`язано Кузьківську сільську раду Конотопського району Сумської області прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 нових свідоцтв про право власності на майновий пай (частку) члена колишнього КСП "Україна" (майновий сертифікат) у відповідності до укладених договорів купівлі-продажу майнового паю загальною номінальною вартістю 963413грн., на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області (41632, Сумська область, Конотопський район, с. Кузьки, вул. Шевченка, буд.1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 704,80коп. (сімсот чотири грн. 80коп.).

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач звертався до сільської ради із заявою про видачу Єдиного свідоцтва про право власності, із вимогою про видачу нового свідоцтва позивач не звертався, тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій щодо невидачі нового свідоцтва відповідач вважає необґрунтованими. Також відповідач вказує, що позивачем при зверненні до сільської ради не були виконані умови п. 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2001 № 177, оскільки не було подано акту розрахунку уточненого пайового фонду, уточнену структуру пайового фонду, уточнений перелік майна пайового фонду. Крім цього відповідач вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст. 134 КАС України під час стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки вказані витрати документально не підтверджені та не обґрунтовані.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідачем подано пояснення на відзив позивача, в якому він з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що протягом 2006-2008 рр. між позивачем та колишніми членами КСП «Україна» було укладено 45 договорів купівлі-продажу майнових паїв, а саме: з ОСОБА_3 номінальною вартістю 3848грн., ОСОБА_4 вартістю 1630грн., ОСОБА_5 вартістю 1077грн., ОСОБА_6 вартістю 1425грн., ОСОБА_7 вартістю 4329грн., ОСОБА_8 вартістю 455грн., ОСОБА_9 вартістю 7755грн., ОСОБА_10 вартістю 127грн., ОСОБА_11 вартістю 3283грн., ОСОБА_12 вартістю 118грн., ОСОБА_13 вартістю 2560 грн., ОСОБА_14 вартістю 1829грн., ОСОБА_15 вартістю 1506грн., ОСОБА_16 вартістю 832 грн., ОСОБА_17 вартістю 13грн., ОСОБА_18 вартістю 975грн., ОСОБА_19 вартістю 6237грн., ОСОБА_20 вартістю 1331грн., ОСОБА_21 вартістю 1742грн., ОСОБА_22 вартістю 2832,50грн., ОСОБА_23 вартістю 1198 грн., ОСОБА_24 вартістю 9547грн., ОСОБА_25 вартістю 5917грн., ОСОБА_26 вартістю 505грн., ОСОБА_27 вартістю 6955грн., ОСОБА_28 вартістю 3164грн., ОСОБА_29 вартістю 3868грн., ОСОБА_30 вартістю 654грн., ОСОБА_31 вартістю 5238грн., ОСОБА_32 вартістю 2202,50грн., ОСОБА_33 вартістю 4917грн., ОСОБА_34 вартістю 7434грн., ОСОБА_35 вартістю 2202,50грн., ОСОБА_36 вартістю 2362грн., ОСОБА_37 вартістю 3009грн., ОСОБА_38 вартістю 2832,50грн., ОСОБА_39 вартістю 1400,67грн., ОСОБА_40 вартістю 1241грн., ОСОБА_41 вартістю 700,34грн., ОСОБА_42 вартістю 1781грн., ОСОБА_43 вартістю 1510грн., ОСОБА_44 вартістю 191грн., ОСОБА_45 вартістю 2850грн., ОСОБА_46 вартістю 8944 грн. та 1219 грн.

Крім того, 17.08.2016 позивач уклав договір купівлі-продажу майнових прав з ОСОБА_47 , згідно умов якого придбав майновий пай колишнього члена КСП «Україна» номінальною вартістю 619269грн., а також 17.08.2016 - договір купівлі-продажу майнових прав з ФОП ОСОБА_48 , згідно якого придбав майновий пай колишнього члена КСП «Україна» номінальною вартістю 218397грн.

Загальна номінальна вартість майнових паїв згідно вказаних договорів купівлі-продажу склала 963413грн.

Вказані обставини підтверджується копіями свідоцтв про право власності на майновий пай колишнього члена КСП «Україна» (майновий сертифікат) та копіями договорів купівлі-продажу права на майновий пай (а.с.20-112).

12.09.2016 позивач звернувся із заявою про видачу єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "України" номінальною вартістю 963413 грн., до якої надано списки осіб, свідоцтва (майнові сертифікати), договори купівлі-продажу, повідомлення про розірвання договорів (а.с.157).

Письмовою відповіддю від 11.10.2016 № 314/02-25 відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви (а.с.158).

Позивач оскаржив вказану відмову в судовому порядку.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 577/4829/16-а, у зв`язку з неприйняттям відповідачем рішення на подану заяву, було зобов`язано Кузьківську сільраду повторно розглянути заяву позивача про видачу єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Україна» з прийняттям рішення у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.9-10).

10.05.2017 відповідачем на розгляд сесії було винесено питання щодо розгляду вказаної вище заяви позивача, однак, рішення через відсутність достатньої кількості голосів, прийнято не було (а.с.174-177). Листом від 15.05.2017 відповідач зазначав, що для видачі єдиного свідоцтва позивач повинен надати список осіб, які мають право на майновий пай підприємства, акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнену структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду (а.с.177).

Також судове рішення у справі №577/4829/16-а було подано на примусове виконання до відділу Державної виконавчої служби та 17.04.2018 було винесено на розгляд двадцять восьмої сесії сільської, в тому числі, питання про розгляд постанови ДВС ВП№56089515 від 03.04.2018 щодо виконання виконавчого листа, виданого 22.03.2018. В ході обговорення даного питання, було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про видачу єдиного свідоцтва на майновий пай (а.с.16).

За запропонований проект рішення жоден з депутатів не віддав свого голосу (а.с.17).

17.04.2018 Кузьківською сільрадою було прийнято рішення, відповідно до п.1 якого, зокрема, вирішено: повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та відмовити у видачі єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Україна» (а.с.18).

Вважаючи рішення незаконним та дії відповідача щодо відмови в реєстрації та видачі свідоцтва про право власності на майнові паї протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що пункт 1 оскаржуваного рішення в частині відмови у видачі позивачу єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Україна» не відповідає ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Указом Президента України від 29.01.2001 року "Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі рефоромування аграрного сектора економіки" запроваджено документальне посвідчення права власності на майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майнові сертифікати) та забезпечено вільне здійснення права власності на них, зокрема, передача паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості праю, купівлі -продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (далі - Порядок №177), відповідно до якого визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства (далі - Порядок № 177).

Відповідно до п. 13 Порядку №177 майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.

У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Пунктом 14 Порядку №177 передбачено, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Видача свідоцтва громадянину проводиться безоплатно.

Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку.

У разі втрати чи пошкодження свідоцтва громадянину видається дублікат, про що робиться відповідний запис на бланку свідоцтва.

Зі змісту викладених правових норм слідує, що для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі цивільно-правових угод до сільської, селищної або міської ради подається виключний перелік документів, а саме: посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди та попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, до заяви від 12.09.2016 року позивачем було надано списки осіб на 4 арк., свідоцтва (майнові сертифікати) на 47 арк., копію паспорта на 4 арк., договори купівлі-продажу в оригіналі на 15 арк. та в копії на 32 арк., повідомлення про розірвання договорів на 2 арк. (а.с. 157).

Таким чином, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивач дотримався вимог вищевказаного порядку, надавши відповідачу повний пакет документів, необхідний для видачі нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі цивільно-правових угод.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай.

Твердження відповідача про те, що позивачем при поданні заяви не було дотримано вимог п. 14 Порядку № 177 внаслідок ненадання позивачем акту розрахунку уточненого пайового фонду, уточнену структуру пайового фонду, уточнений перелік майна пайового фонду, колегія суддів вважає хибними, оскільки вказаний перелік документів надається у випадку видачі сільською радою свідоцтва на підставі списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Суд першої інстанції вірно зазначив, що Порядком №177 розмежовуються умови видачі свідоцтва вперше та отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод. При цьому, для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, Порядок №177 вимагає надання лише копії відповідної цивільно-правової угоди або копії свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що в даному випадку позивачем було виконано.

За таких обставин, доводи відповідача щодо обов`язку позивача для отримання нового свідоцтва надати копії договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній (частковій) власності та акт приймання-передачі майна співвласниками від підприємства-правонаступника, рішення зборів співвласників про продаж часток у спільній власності, судом обґрунтовано не прийнято, оскільки порядком № 177 від 28.02.2001 року не передбачено надання додаткових документів, крім посвідчених в установленому порядку копій відповідних цивільно-правових угод та попередніх свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для видачі позивачу нового свідоцтва з огляду на те, що у заяві від 12.09.2016 ОСОБА_1 просив видати єдине свідоцтво, що не передбачено чинним законодавством, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою для відмови у видачі свідоцтва. Колегія суддів погоджується з висновком суду, що звернення позивача з заявою про видачу єдиного свідоцтва не суперечить вимогам Порядку № 177, яким не встановлено заборони, за наявності декількох цивільно-правових угод, щодо видачі одного нового свідоцтва про право власності одній особі. Вказана заява, як вбачається з пояснень представника позивача, фактично лише конкретизувала, з метою доцільності, видачу одного (єдиного), але нового свідоцтва про право власності. Більш того, сам відповідач, зокрема, листом від 15.05.2017 (а.с.177), повідомляв позивача про наявність можливості видачі йому єдиного свідоцтва, за умови виконання п.14 Порядку №177 щодо надання відповідних документів.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що Порядком № 177 для отримання нового свідоцтва про право власності на майновий пай взагалі не передбачено подання відповідної заяви та не затверджено форми і змісту яким вона повинна відповідати. Вказаним Порядком передбачено лише надання виключного переліку документів на підставі яких видається таке свідоцтво та які були надані позивачем разом із заявою від 12.09.2016, зі змісту якої вбачається, що позивач, у зв`язку із придбанням майнових сертифікатів на підставі договорів купівлі-продажу, на підставі вимог Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001, постанови КМУ № 177 від 28.02.2001 р., просить видати йому саме нове свідоцтво, оскільки іншого вказаними нормативно-правовими актами не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В ході судового розгляду справи відповідач, належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого ним рішення в частині відмови у видачі позивачу нового свідоцтва про право власності на майновий пай.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованими висновок суду першої інстанції про те, що пункт 1 оскаржуваного рішення в частині відмови у видачі позивачу єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Україна» не відповідає ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, з урахуванням ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 25,26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", необхідно визнати протиправним та скасувати п.1 рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Кузьківської сільради від 17.04.2018 щодо відмови ОСОБА_1 у видачі єдиного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП "Україна" та зобов`язати відповідача прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 нових свідоцтв про право власності на майновий пай (частку) члена колишнього КСП "Україна" (майновий сертифікат) у відповідності до укладених договорів купівлі-продажу майнового паю загальною номінальною вартістю 963413грн., на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Щодо доводів відповідача про те, що суд не може зобов`язати орган місцевого самоврядування до прийняття конкретного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15 та у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/11251/18.

Враховуючи, що відповідач повторно протиправно відмовив позивачу всупереч Порядку №177 у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай, та у спірних правовідносинах повноваження відповідача не є дискреційними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про видачу нових свідоцтв.

Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 134 КАС України в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки рішенням суду у стягненні таких витрат було відмовлено.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кузьківської сільської ради Конотопського району Сумської області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року по справі № 1840/3369/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року