Справа № 200/404/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року справа № 200/404/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача Кравченко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 р. (повний текст рішення складено 10.04.2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/404/19-а (головуючий І інстанції суддя Бабаш Г.П.) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 35 655, 34 грн. з орендної плати з фізичних осіб (а.с. 4-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 115-117).

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 121-122).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в підтвердження наявності договору податковим органом наданий лист Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області від 05.01.2018 року № 07-01-25 Волновасько-Мангушському Управлінню ГУ ДФС у Донецькій області щодо переліку всіх орендарів громадян, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, з якими укладені договори оренди землі станом на 01.01.2018 року. Відповідно зазначеного переліку строк дії договору оренди землі з позивачем до 27.10.2027 року.

Апелянт звертає увагу на те, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі й штрафних санкцій, не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 135-136).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно акту Головного управління ДФС у Донецькій області №1065/05-99-48-11/НОМЕР_1 від 20.09.2019 року про результати камеральної перевірки з питань своєчасності сплати (перерахунку) платником податків - фізичної особи орендної плати з фізичних осіб на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 76 Податкового Кодексу України №2755/VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) було проведено камеральну перевірку платника податків орендної плати з фізичних осіб - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання своєчасності сплати (перерахування) сум орендної плати з фізичних осіб за 2013 - 2016 роки (а.с. 16).

Перевіркою вказано в порушення п. 287.5 ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755/VI (зі змінами та доповненнями), а саме: платником податку несвоєчасно було сплачено орендну плату з фізичних осіб в сумі 30505,85 грн.

За податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 03.10.2018 року № позивача зобов`язано сплатити штраф за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 20% у сумі 6101,17 грн. (а.с. 18).

Податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 03.10.2018 року № на суму 6 101,17 грн. направлено поштою на податкову адресу платника податків та вручене 13.10.2018 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового повідомлення № 313 (а.с. 20).

Згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 13.04.2018 року № 41554-4811-0533 загальна сума податкового зобов`язання за 2018 рік становить 29 818,84 грн. (а.с. 21).

Карткою облікового рахунку станом 29.08.2018 року за позивачем рахувалась переплата у розмірі 264,67 року. Залишок боргу складає 29554,17 грн.

Податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 13.04.2018 року № 41544-4811-0533 на суму 29 818,84 грн. направлено поштою на податкову адресу платника податків та вручене 08.05.2018 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 854 (а.с. 21).

05.09.2018 року позивачем виставлено відповідачу податкову вимогу № 115248-48 на суму 29790,51 грн., яка отримана відповідачем 29.09.2018 року (а.с. 26).

Загальна сума заборгованості ФО ОСОБА_1 за позовом становить 35 655,34 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувались відповідачем в адміністративному та судовому порядку.

Спірним у даній справі є правомірність стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 35 655, 34 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За унормуванням п. 14.1.136. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Пунктами 288.1., 288.2.-288.4. ст.288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Приписами п.285.1. ст.285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю визначено календарний рік.

Згідно п.286.2. ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Орган державної податкової служби згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У пункті 95.2. статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору оренди землі від 26.12.2007 року, укладеного між орендарем ОСОБА_1 та орендодавцем Волноваською міською радою, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу сільськогосподарського призначення Волноваської міської ради. Договір укладено на 10 років.

01.03.2012 року укладена додаткова угода до Договору оренди землі від 26.12.2007 року (державна реєстрація від 18.01.2007 року № 02). Цією додатковою угодою внесено зміни до п. 5 «Об`єкт оренди» та п. 9 «Орендна плата» до Договору оренди землі від 26.12.2007 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки встановлена у розмірі 301597,72 грн. Орендна плата 3% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації, який діє станом на 1 січня поточного року. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 9047,93 грн. (а.с. 25).

Строк дії договору сплинув в 2017 році.

В підтвердження наявності договору податковим органом наданий лист Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області від 05.01.2018 року № 07-01-25 Волновасько-Мангушському Управлінню ГУ ДФС у Донецькій області щодо переліку всіх орендарів громадян, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, з яким укладені договори оренди землі станом на 01.01.2018 року. У переліку строк дії договору оренди землі з ОСОБА_1 (орендар) вказано - до 27.10.2027 року (а.с. 110-111).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта стосовно того, що зазначений лист є належним доказом укладення відповідачем договору оренди на подальший термін. Даний лист не є первинним документом, який встановлює волевиявлення сторін щодо укладення договору, його строку, розміру орендної плати та інших обов`язкових умов, за яких між сторонами виникають договірні зобов`язання.

Як зазначалось вище, відповідно ч. 1 до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності з 15.10.2014, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Положеннями статті 6 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а саме - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що саме здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції є підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Місто Волноваха входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р (втратило чинність) і Кабінету Міністрів України від 02.12.20154 № 1275-р (чинне).

З огляду на положення статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суб`єкти господарювання звільнені від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період проведення антитерористичної операції в силу прямої дії Закону.

Таким чином, відсутність обов`язку сплати податкового зобов`язання виключає можливість утворення податкового боргу та відповідно формування контролюючим органом податкових вимог і стягнення ним самостійно визначених грошових зобов`язань.

Тобто, стягнення з відповідача зобов`язання із земельного податку за період з 14.04.2014 по 31.12.2016 ы штрафних санкцій є безпідставним.

Позивачем не підтверджено обов`язку ОСОБА_1 сплатити орендну плату за земельну ділянку за 2018 рік у розмірі 29 818,84 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 13.04.2018 року №41554-4811-0533, відтак його вимоги в цій частині є безпідставними.

Правова позиція щодо спірного питання визначена в постанові Верховного Суду від 30.11.2018 року у справі 805/3518/15, що з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при застосуванні норм матеріального права.

Стосовно боргу за податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 03.10.2018 року № на суму 6 101,17 грн. суд зазначає наступне.

За приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається із акту камеральної перевірки від 20.09.2018 року № 1065/05-99-48-11/НОМЕР_1, на підставі якого було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2018 року, перевірка своєчасності сплати (перерахування) сум орендної плати з фізичних осіб проводилась за період з 2013 по 2016 роки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (перерахування) сум орендної плати з фізичних осіб, прийняте поза межами визначеного у пункті 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строку, тому з цих підстав є протиправним.

Крім того, відповідальність платника податків за пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України настає у випадку порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а розмір штрафної санкції залежить від кількості днів затримки та розміру погашеного податкового боргу.

В акті камеральної перевірки податковим органом вказано граничний строк сплати узгодженого податкового зобов`язання - 29.08.2015 року, дата сплати узгодженого податкового зобов`язання - 28.01.2015 року, кількість днів затримки сплати узгодженого податкового зобов`язання - 150. Граничний строк сплати узгодженого податкового зобов`язання - 26.12.2016 року, дата сплати узгодженого податкового зобов`язання - 26.12.2016 року, проте кількість днів затримки сплати узгодженого податкового зобов`язання - 119. Тобто, до акту камеральної перевірки податковим органом внесені помилкові дані.

Разом з тим, акт перевірки є документом, який складається за результатами перевірки, відображує фактичні обставини щодо виявлених порушень податкового законодавства і є носієм доказової бази. Саме на підставі акту перевірки приймається податкове повідомлення-рішення, що визначено статтею 86 Податкового кодексу України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається невідповідність дати прийняття податкових повідомлень-рішень з датами, зазначеними в картці облікового рахунку відповідача, а дані інтегрованої картки платника податків є одним з доказів наявності у відповідача податкового боргу та обліком здійснення податкових операцій.

Доводи апелянта що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі й штрафних санкцій, не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, є безпідставним, оскільки саме на підставі податкових повідомлень-рішень від 13.04.2018 року та від 03.10.2018 року сформовано податковий борг відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з урахуванням не доведення позивачем обґрунтованості своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 283, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 200/404/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко