Справа № 280/5170/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5170/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. у справі №280/5170/18
за позовом:Дочірнього підприємства «Запоріжжя-агро»
до: про:Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018р. Дочірнє підприємство «Запоріжжя-агро» (далі ДП «Запоріжжя-Агро) за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, судом першої інстанції позов зареєстровано 04.12.2018р. / а.с. 4-7, 78/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2018р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/5170/18 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2 /.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що у період з 03.08.2018р. по 06.08.2018р., на підставі наказу №2598 від 02.08.2018р., фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Запоріжжя-агро» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., за результатами якої складений акт №469/08-01-14-14/34127231 від 13.08.2018р., у якому посадовими особами було відображено висновки, зроблені ними у результаті перевірки щодо порушення підприємством : - ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме не надходження валютної виручки або товару по зовнішньоекономічному контракту№ FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. нерезидентом Fortis Trade SA, Швейцарія; - п. 9.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а саме порушення строків декларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України станом на 01.04.2018р., та за результатами перевірки на підставі акту перевірки відповідачем 13.09.2018р. були прийняті податкові повідомлення-рішення: - форми «С» №, за яким до позивача застосовано пеню за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконаних зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 1303578,16 грн.; - форми «С» №, за яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконаних зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 170,00 грн.. Позивач вважає висновки відповідача за результатами перевірки та прийняті ним 13.09.2018р. податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. З огляду на положення п. 1.9, п. 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експертними, імпортними операціями, що затверджена Постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999р. (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999р. за №338/3631) чинне законодавство допускає випадки припинення валютного контролю без зарахування валютної виручки на банківський рахунок експортера, що не суперечить положенням ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки за предметом правового регулювання останній застосовується, коли контрактом передбачене зарахування коштів від операції саме на валютний рахунок експортера і підставою для припинення валютного контролю, відповідно до п. 1.11 вищезазначеної інструкції, є надання документів про припинення зобов`язання за цими операціями, зарахуванням або відсутністю спору щодо характеру зобов`язань, його змісту, умов виконання тощо, і враховуючи положення ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», якою передбачено, що всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам, що і було зроблено у спірних відносинах сторонами за зовнішньоекономічним контрактом №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., які при здійсненні заліку зустрічних однорідних вимог, виходили з грошової форми таких вимог та не змінювали форми розрахунків у подальшому. Також позивач вважає, що постанови Правління Національного Банку України (далі НБУ) не регулюють відносини між сторонами контракту, не забороняють проведення розрахунків шляхом заліку. Тому позивач вважає, що експортна операція з поставки продукції за контрактом FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. має бути знята з валютного контролю згідно з п. 1.11 Інструкції, як така, за якою припинені зобов`язання, що свідчить про безпідставність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2018р. Щодо висновку податкового органу про порушення термінів декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України та знаходиться за її межами станом на 01.04.2018р., то позивач вважає, що оскільки наявні підстави для зняття валютного контролю, тому, як наслідок, ДП «Запоріжжя-агро» не порушувало строки декларування валютних цінностей та мана, у зв`язку із чим відсутні підстави для адміністративної відповідальності підприємства, що свідчить про безпідставність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2018р. Просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № від 13.09.2018р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. у справі №280/5170/18 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області, №, № від 13.09.2018р. (суддя Батрак І.В. ) / а.с. 181-186/.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 12.03.2019р. подав апеляційну скаргу /а.с. 191-194/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 12.03.2019р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №280/5170/18 , разом з вищезазначеною апеляційною скаргою, надійшли до суду апеляційної інстанції 22.04.2019р. / а.с. 190/

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019р. у справі №280/5170/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. у справі №280/5170/18 /а.с. 200/ і апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 13-00 годин 22.05.2019р. /а.с. 201/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 202,203/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 204-208/ та додатковій письмовій заяві / а.с. 230-233/ , заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 12.03.2019р. у даній справі залишити без змін.

У подальшому, через існування об`єктивних причин, які унеможливлювали розгляд справи апеляційним судом у судовому засіданні о 13-00 годин 22.05.2019р. / а.с. 223/, у розгляд цієї справи було оголошено перерву до 15 годин 30 хвилин 05.06.2019р. /а.с. 224-225/, про що судом апеляційної інстанції у встановленому чинним законодавством порядку було повідомлено учасників справи / а.с. 226,228,229/.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанцій від 12.03.2019р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та додатковій заяві, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанцій від 12.03.2019р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що ДП «Запоріжжя-Агро», , зареєстровано як юридична особа 05.09.2006р., підприємство є платником податків, у тому числі ПДВ, основним видом господарської діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур ( код КВЕД 01.11) / а.с. 8-14/.

У період з 03.08.2018р. по 06.08.2018р., на підставі наказу №2598 від 02.08.2018р., посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Запоріжжя-агро» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. за період з 01.07.2017р. по 31.07.2018р., за результатами якої складений акт №469/08-01-14-14/34127231 від 13.08.2018р. ( далі акт перевірки).

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 15-18/, у ході перевірки відповідачем були встановлені порушення підприємством : - ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме не надходження валютної виручки або товару по зовнішньоекономічному контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. нерезидентом Fortis Trade SA, Швейцарія; - п. 9.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а саме порушення строків декларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України станом на 01.04.2018р..

У подальшому, на підставі вищезазначеного акту перевірки, за результатами перевірки відповідачем 13.09.2018р. були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «С» №, за яким до позивача застосовано пеню за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконаних зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 1303578,16 грн. / а.с. 26/;

- форми «С» №, за яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконаних зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 170,00 грн./ а.с. 28/.

Позивач, не погодившись з висновками відповідача за результатами перевірки та прийнятими ним податковими повідомленнями-рішеннями №, № від 13.09.2018р., оскаржив їх в порядку процедури досудового врегулювання, але скарги підприємства були залишені без задоволення, а прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення залишені без змін / а.с. 102-113/, тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права та предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області №, № від 13.09.2018р.

З наданої суду ксерокопії акту перевірки вбачається, що відповідачем висновок про порушення підприємством (позивачем у справі) норм чинного валютного законодавства зроблено під час перевірки податковим органом виконання зовнішньоекономічного контракту №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. за період з 01.07.2017р. по 31.07.2018р., який було укладено позивачем (покупець) та Fortis Trade SA, Швейцарія (продавець).

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем (покупець») та Fortis Trade SA, Швейцарія (продавець) було 01.07.2017р. укладено контракт № FTSA-ZA-1-17 на поставку сільськогосподарської техніки, а саме: - трактора John Deere 9460 R - 3 одиниці; комбайна John Deere W600 - 2 одиниці; - культиватора John Deere 2210 - 1 одиниця, - жатки John Deere 625F - 2 одиниці / а.с. 30-48/.

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного контракту вбачається, що загальна вартість контакту склала 1185880,00 доларів США, та відповідно до пп.3.1.1. п.3.1., п.3 контракту - покупець здійснює передоплату в розмірі 25 відсотків контрактної суми (296470,00 доларів США) до 15.07.2017р., а залишкова сума контракту повинна була бути сплачена протягом 5 робочих днів, з дня прибуття сільськогосподарської техніки на митний термінал у м. Маріуполь / а.с. 38-40/.

Позивачем у справі, на виконання умов контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. було перераховано 13.07.2017р. продавцю аванс у сумі 296470,00 доларів США / а.с. 65,66/, але у подальшому, листами від 07.09.2017р., від 15.09.2017р. / а.с. 58-61/ ДП «Запоріжжя-агро» повідомило нерезидента - Fortis Trade SA, Швейцарія (продавець), про зміну виробничих планів через зміну планів сівообігу та запланованого бюджету та відсутність необхідності та можливості здійснити закупівлю техніки вищевказаного класу, яка визначена умовами вищезазначеного контракту, у зв`язку з чим сторонами за контрактом укладено та підписано додаткова угода №1 від 07.12.2017р., яка є невід`ємною частиною контракту / а.с. 50,51/.

Відповідно до умов п. п. 16.3, 10.1, 12.3 контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., з урахуванням додаткової угоди №1 від 07.12.2017р. до нього, у випадку відмови покупця від отримання сільськогосподарської техніки продавець (нерезидент) мав право на утримання збитків (витрат на резервування техніки у розмірі 5%, які не повертаються продавцем, у разі відмови від покупки техніки), страхування, що складає 1% від суми авансу та транспортні витрати, що склали 4743,52 доларів США, всього 75896,32 доларів США, що відповідно становило 6,4% від загальної суми Контракту.

22.12.2017р. позивачем у справі, відповідно до вищенаведених умов контракту №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., з урахуванням додаткової угоди №1 від 07.12.2017р. до нього, та додаткової угоди №2 від 07.12.2017р. до контракту, яка є його невід`ємною частиною / а.с. 52/, зокрема положень п. п. 10.1, 12.3. контракту, позивачем сплачено збитки контрагенту за резервування та страхування техніки, суму яких було утримано із суми авансу контрагентом-нерезидентом, а сума авансу у розмірі 220573,68 доларів США, решта яка залишилась від утримання збитків нерезидентом, була повернута продавцем (нерезидент) на рахунки підприємства покупця (позивача у справі) 22.12.2017р. /а.с. 62,63/, при цьому між сторонами за контрактом не має претензій щодо інших умов контракту, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між покупцем ДП «Запоріжжя-Агро» (позивачем) та продавцем Fortis Trade SA, Швейцарія (нерезидент) / а.с.67/ та угодою про припинення договірних зобов`язань зарахуванням зустрічних вимог, строк виконання яких настав для обох сторін.

Що фактично свідчить про те, що сторони за контрактом №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. покупець - ДП «Запоріжжя-Агро» (позивач) та продавець - Fortis Trade SA, Швейцарія (нерезидент) фактично здійснили залік зустрічних однорідних вимог, та при здійснення такого заліку вони виходили із грошової форми вимог та не змінювали у подальшому форми розрахунків.

Позивач у справі, після укладення додаткової угоди №1 від 07.12.2017р. контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., щодо корегування певних умов цього контракту, відповідно до положень п.п. 3.1.-3.5 Інструкції про порядок здійснення контролю за експертними, імпортними операціями, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999р. за №338/3631, (далі Інструкція), повідомив АТ «ОТП Банк» про наявність в нього додаткової угоди №1 від 07.12.2017р. про корегування умов контракту №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., як на підставу для зняття з контролю імпортної операцій резидента, шляхом направлення 07.12.2017р. електронним листом №520, що підтверджено витягом з реєстру поштових відправлень корпоративного зв`язку /а.с. 174-175/, а також позивачем листом №533 від 22.12.2017р. повідомлено АТ «ОТП Банк» про зарахування коштів на розрахункові рахунки, які відкриті позивачем в АТ «Приватбанк» / а.с. 62,63/, що також підтверджено витягом з реєстру корпоративного поштового зв`язку /а.с. 172-173/.

АТ «ОТП Банк» (департамент валютного контролю) звернувся до позивача з листом за вих. №52-3/321 від 22.01.2018р. до закінчення термінів, встановлених вимогами ст. 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» про надання документів позивачем про зняття з контролю імпортної операції за контрактом № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. / а.с. 159/, на який ДП «Запоріжжя-Агро» надано відповідь за вих. №70 від 30.01.2018р. щодо наявності підстав для зняття цієї імпортної операції з контролю та надано: копії додаткових угод 1 та 2 до контакту та контракт №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017 із перекладами, копії листів Fortis Trade SA англомовні, копії перекладів листів Fortis Trade SA на російську мову, копії листів ДП «Запоріжжя-агро», копію акту звірки / а.с. 160-161/.

Про результати розгляду вищезазначеного звернення позивачу стало відомо з листа АТ «ОТП Банк» за №52-3/5098 від 20.07.2018р., яке було отримано після повторного звернення позивача до банківської установи листом №357 від 18.07.2018р. /а.с. 163/, при цьому необхідно зазначити, що ця відповідь не містить підстав, причин або інших обґрунтувань, з яких не було знято з контролю валютну операцію та причини не повідомлення ДП «Запоріжжя-Агро» у розумні терміни про розгляд звернення та документів для зняття валютної операції з контролю.

Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон) встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 1 Закону - виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Статтею 4 Закону визначено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до положень ст. 2 Закону імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України, і частиною 2 цієї статті також передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті Закону.

Пунктами 3.1. та 3.2. Інструкції про порядок здійснення контролю за експертними, імпортними операціями, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України №136 від 24.03.1999р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999р. за №338/3631 (далі Інструкція) встановлено, що імпортні операції резидентів [крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється], які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує встановлений законодавством України строк з моменту здійснення авансового платежу, виставлення векселя на користь постачальника товару, що імпортується, або при застосуванні розрахунків у формі документарного акредитива з моменту здійснення банком платежу на користь нерезидента, потребують одержання висновку. Відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня здійснення операцій, вказаних у п. 3.1 цієї Інструкції. При застосуванні розрахунків у формі документарного акредитива моментом здійснення платежу на користь нерезидента вважається дата списання коштів з рахунку банку.

Пунктом п. 3.3 Інструкції встановлено, що однією з підстав для зняття з контролю операцій резидента в разі імпорту товару з увезенням його на територію України є пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - в інших випадках.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції, у разі повернення резиденту коштів, що були перераховані на адресу нерезидента за імпортним договором у зв`язку з тим, що взаємні зобов`язання за цим договором частково або повністю не виконані, резидент самостійно передає банку, який за дорученням резидента здійснив платіж на користь нерезидента, копії документів, які однозначно підтверджують повернення коштів (за умови, що кошти повернуто на рахунок резидента в іншому банку). Відповідальність за порушення цієї умови покладається на резидента.

Відповідно до пп. 2г» п. 1.9. Інструкції сума валютної виручки або вартість товарів може бути зменшена, якщо протягом виконання зобов`язань за договором:

г) відбуваються відповідним чином оформлені повернення експортеру продукції, відмова експортера від виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг у повній сумі або частково - на суму вартості таких продукції, робіт, транспортних, страхових послуг.

Положеннями п. 1.11 Інструкції передбачено, що експортна операція з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.;

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що існують законодавчо визначені випадки припинення валютного контролю експортних та імпортних операцій без зарахування валютної виручки на банківський рахунок, і це не суперечить ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», підставою для припинення валютного контролю зовнішньоекономічної операції є надання певних - визначених п. 1.11 Документів.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та наведені норми законодавства, яке регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті та встановлює порядок здійснення контролю за експортними та імпортними операціями, в редакції законів та нормативно-правових актів, які були чинними на момент виникнення спірних відносин, та враховуючи вищезазначені фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що експортна операція з поставки продукції за контрактом №FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р., який укладено між покупець - ДП «Запоріжжя-Агро» (позивач) та продавець - Fortis Trade SA, Швейцарія (нерезидент), повинна була бути знята з валютного контролю на підставі п. 1.11. Інструкції, як така за якої припинені зобов`язання, про що покупцем, позивачем, було повідомлено банківську установу з наданням усіх необхідних документів на підтвердження цих обставин, тому висновок відповідача у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, щодо порушення позивачем ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» щодо не надходження валютної виручки або товару по зовнішньоекономічному контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. з нерезидентом Fortis Trade SA, Швейцарія, який став підставою для прийняття відповідачем 13.09.2018р. податкового повідомлення-рішення форми «С» №, за яким до позивача застосовано пеню за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконаних зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 1303578,16 грн., не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи та в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не був доведений позивачем, що свідчить про те, що відповідач під час прийняття такого рішення діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавствам, що у свою чергу ї підставою для визнання такого рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та його скасування.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» суб`єктам підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, у десятиденний строк: продекларувати у Національному банку України наявність (або відсутність) з визначенням сум усіх належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, в тому числі одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України. Надалі декларування суб`єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

Але судом під час розгляду справи встановлено, факт наявності додаткової угоди від 07.12.2017р. до контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. щодо відшкодування збитків та витрат, понесених нерезидентом (продавцем) за резервування техніки та її страхування й інших витрат, та факт відсутності дебіторська заборгованість в сумі 75896,32 доларів США по імпортному контракту № FTSA-ZA-1-17 від 01.07.2017р. за фірмою Fortis Trade SA, Швейцарія, що підтверджується належними письмовими доказами , які були досліджені судом під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи / а.с. 67/, що свідчить про відсутність у позивача підстав для декларування вказаних валютних цінностей.

Аналіз положень ст. 9, ст. 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» дає можливість зробити висновок про те, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України, при цьому порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України, яким також, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, з урахуванням чинного законодавства України, визначаються порядок, види, форми і терміни подання звітності резидентами і нерезидентами про їх валютні операції, а несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету.

Так п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції), зокрема, за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України. Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

При цьому необхідно враховувати, що Верховним Судом України у постанові від 07.02.2012р. у справі № 21-904а10, викладно правову позиція стосовно того, що положення Указу Президента України № 734/99 від 27.06.1999р. «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», яким органи державної податкової служби наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені п. 2 ст. 16 Декрету № 15-93, не підлягають застосуванню, оскільки, врегульовують по-іншому питання, які були врегульовані законом (Декретом, виданим у межах повноважень, наданих Законом України від 18.11.1992 № 2796-XII «Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання»), Указ суперечить обмеженням, встановленим п. 4 Перехідних положень Конституції України та необґрунтовано створює протиріччя в правовому регулюванні відносин.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що до повноважень Державної фіскальної служби України не віднесено застосування санкцій, передбачених п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який є структурним підрозділом Державної фіскальної служби України, та у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2018р. діяв не у межах повноважень та не у спосіб, які визначені чинним законодавством, що є підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення.

З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог і не доведення відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень №, № від 13.09.2018р., які є предметом оскарження, під час розгляду справи судом, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.03.2019р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. у справі №280/5170/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 12.06.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко