Справа № 803/464/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/2168/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі № 803/464/18 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,-

суддя в 1-й інстанції - Денисюк Р.С.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2018 року позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулося до суду з адміністративним позовом до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та просило стягнути з суб`єкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість по фінансових санкціях в сумі 27000,00 грн. до місцевого бюджету Банк ГУДКСУ у Волинській області МФО 803014 н/р 0002, отримувач коштів УК у м. Луцьку (м.Луцьк), 21081500, ідентифікаційний код одержувача 38009628, код виду сплати 135.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області 09 листопада 2017 року проведено фактичну перевірку торгового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність відповідач, про що складено акт від 10 листопада 2017 року № 03/312/40-01/НОМЕР_1. Перевіркою встановлено порушення відповідачем законодавства про державне регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме: встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії та факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. На підставі акта перевірки прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року №, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 27000,00 грн. Оскільки відповідач не сплатив суму штрафу в добровільному порядку у визначений строк, позивач просить стягнути з відповідача 27000,00 грн. фінансових санкцій в примусовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету заборгованість з фінансових санкцій у розмірі 27000,00 грн. (двадцять сім тисяч гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 рокута прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що основним доказом по даній справі на підставі якого і прийняте оскаржуване рішення є акт фактичної перевірки від 07 вересня 2017 року за №9247/20/14/05/25090398, який не може слугувати доказом вчинення правопорушення. Звертає увагу, що ідентифікувати акт перевірки неможливо, оскільки примірник акта, який був наданий йому представниками відповідача датований 09 листопада 2017 року і у ньому відсутній номер, а сама перевірка була проведена без встановленої Податковим кодексом України підстави, тому акт і не може слугувати доказом вчинення ним правопорушень та правовою підставою самого рішення позивача. Таким чином вважає, що перевірка, за результатами якої скаржника було притягнуто до відповідальності, була проведена без належних правових підстав, встановлених ст.80 Податкового кодексу України, а отже дії працівників позивача були незаконними, як і рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області.

10 квітня 2019 року позивачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана відповідачем безпідставно з мотивів викладених в відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі № 803/464/18 - без змін.

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області 09 листопада 2017 року на підставі наказу від 07 листопада 2017 року №3309, направлень на перевірку від 07 листопада 2017 року №610, №611 було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці - торгового павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про що було складено акт, який був зареєстрований 10 листопада 2017 року за №03/213/40-01/НОМЕР_1 (а.с. 6-10).

Перевіркою встановлено порушення вимог: пунктів 1, 2, 13 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, під час перевірки контрольних стрічок (Z-звітів електронного журналу) встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії в період з 14 жовтня 2017 року по 02 листопада 2017 року, чим порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме: 12 вересня 2017 року відповідно до фіскальних чеків №3785, №3786 було реалізовано в торговому павільйоні, де здійснює господарську діяльність відповідач, дві пляшки «Вермут з коньяком кавовий міцний», ємністю 0,5 л., по ціні 30,00 грн. за пляшку та згідно фіскального чеку №4009 від 06 жовтня 2017 року було реалізовано напій алкогольний міцний солодовий «Black jack», ємкістю 0,7 л., 40% об. спирту по ціні 111 грн., чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

На підставі акта перевірки, рішенням начальника ГУ ДФС у Волинській області від 20 грудня 2017 року № до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії; 10000,00 грн. - роздрібна торгівля алкогольними напоями, за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а. с. 13).

Копія даного рішення із супровідним листом про роз`яснення порядку його оскарження, порядку та строків сплати фінансових санкцій була надіслана відповідачу 20 грудня 2017 року за вих. №2802/ФОП/03-20-40-01-20 (а. с. 12).

Суму штрафу в добровільному порядку відповідачем не сплачено.

Вважаючи протиправними дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо невиконання рішення про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року № у встановленому порядку не скасоване та є чинним, а відповідачем добровільно фінансові санкції не сплачено, таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України № 481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до ст. 16 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини другої статті 17 цього ж Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

Згідно з абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі невиконання суб`єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб`єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Пунктами 10, 11 вищезазначеного Порядку встановлено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до бюджету згідно із законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, а саме з витягу бази «Податковий блок», вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати фінансових санкцій у сумі 27000,00 грн. (а.с. 14).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач оскаржувала у судовому порядку рішення від 20 грудня 2017 року № про застосування фінансових санкцій у розмірі 27000,00 грн.. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року № відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили 05 грудня 2018 року (а.с. 42-48).

Таким чином, рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року № у встановленому порядку не скасоване та є чинним.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачем добровільно фінансові санкції не сплачено та за відповідачем рахується заборгованість зі сплати фінансових санкцій у сумі 27000,00 грн., а рішення про застосування фінансових санкцій від 20 грудня 2017 року № у встановленому порядку не скасовано та є чинним, таким чином позовні вимоги про стягнення фінансових санкцій в сумі 27000,00 грн. є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Покликання скаржника щодо неправомірності прийняття контролюючим органом акта про результати проведення фактичної перевірки 10 листопада 2017 року №03/213/40-01/НОМЕР_1 колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовані судовим рішенням у справі 857/647/18 ( 803/726/18).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі № 803/464/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 14.06.2019 року.