Справа № 808/3518/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року м. Дніпросправа № 808/3518/16
(суддя Стрельникова Н.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі №808/3518/16 за позовом Енергодарської міської ради Запорізької області до Головного державного інспектора з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_1 , Головного управління Держпраці у Запорізькій області про скасування акта перевірки та припису,-

ВСТАНОВИВ:

Енергодарська міська рада Запорізької області 18 листопада 2016 року звернулась до суду з позовом до Головного державного інспектора з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_1 (далі відповідач-1), Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач-1) згідно з яким, просить:

- скасувати акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 08-10-0022/0888 від 12.10.2016, складений головним державним інспектором з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Запорізькій області Рубаном Костянтином Олександровичем;

- скасувати припис №08-10-0022/0440, складений 12.10.2016 головним державним інспектором з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Запорізькій області Рубаном Костянтином Олександровичем.

Позов обґрунтовано тим, що складений акт перевірки від 12.10.2016 № 08-10-0022/0888 та винесений на його підставі припис є безпідставними та необґрунтованими, оскільки трудовий договір з ОСОБА_2 припинено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував припис №08-10-0022/0440 складений 12.10.2016 головним державним інспектором з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Запорізькій області Рубаном Костянтином Олександровичем. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота яких перевірялася, а тому не може бути оскаржений у суді. Висновки акта перевірки №08-10-0022/0888 від 12.10.2016 спростовані висновками суду зробленими у рішенні Апеляційного суду Запорізької області від 03.08.2017 року у справі №316/1206/16, а тому відсутні підстави для винесення відповідачем спірного припису.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2 оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що трудовий договір з ОСОБА_2 припинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки останнім робочим днем строкового трудового договору зазначено 31.07.2016 року в той час як його було звільнено 01.08.2016 року, тобто після закінчення строку дії, що є порушенням ч.1 с. 39-1 КЗпП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.10.2016 року відповідачем-1 на підставі наказу ГУ Держпраці у Запорізькій області від 21.09.2016 №1337, направлення на перевірку від 07.10.2016 №915 проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про працю в Енергодарській міській раді Запорізької області.

За результатом перевірки складено акт №08-10-0022/0888 від 12.10.2016, в якому зафіксовано порушення п.2 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39-1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України, а саме: перевіркою встановлено, що станом на 12.10.2016 в Енергодарській міській раді Запорізької області порушується законодавство про працю. Так розпорядженням міського голови Енергодарської міської ради від 19.07.2016 №22-кп, ОСОБА_2 директор КП «Ритуал» був звільнений 01.08.2016 у зв`язку з закінченням строку контракту. Враховуючи те, що строк дії контракту встановлено по 31.07.2016 в цей день трудовий договір з Гаврюшкіним не припинено та звільнення відбулося 01.08.2016 (а.с. 11-19).

12.10.2016 відповідачем прийнято припис №08-10-0022/0440 щодо недопущення аналогічних порушень у майбутньому (а.с. 20).

Законність та обґрунтованість вищезазначених акта та припису є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура проведення відповідачем перевірок додержання законодавства з питань праці на час виникнення спірних відносин була встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Міністерством соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390 (далі Порядок №390).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 390 проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У відповідності до п. 7 Порядку № 390 за результатами перевірки складається акт перевірки.

Отже, за результом перевірки оформлюються акт з викладенням фактів порушення особою законодавства, встановлених під час здійснення такої перевірки. При цьому, складення такого акта відноситься до повноважень органу, що проводить перевірку.

Дії по складанню акта перевірки є частиною процесу реалізації перевіряючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Крім того, обставини, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій посадових осіб контролюючого органу, вчинених в процесі перевірки.

За таких обставин предметом судового оскарження може бути виключно результат реалізації повноваження контролюючого органу (акти індивідуальної дії, а саме рішення контролюючого органу, припис, рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, постанова про накладення штрафних санкцій, тощо), а не процес реалізації його повноважень.

Враховуючи те, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота яких перевірялася, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення цієї позовної вимоги.

Щодо вимоги позивача в частині скасування припису №08-10-0022/0440 від 12.10.2016 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 7 Порядку № 390 передбачено, що у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Так, за результатами перевірки позивача на підставі акта №08-10-0022/0888 від 12.10.2016 відповідачем винесено припис №08-10-0022/0440 складений 12.10.2016 (а.с. 20).

Разом із тим, зміст вказаного припису не містить вимог про усунення виявлених порушень, а містить лише напис наступного змісту: «В подальшому не порушувати вимоги п.2 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39-1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України», що не відповідає вимогам Порядку № 390, оскільки завданням припису є зобов`язання порушника усунути вчинене порушення, а не те відносно якого невідомо буде вчиненим у майбутньому чи ні.

Крім того, щодо доводів відповідачів про необхідність звільнення ОСОБА_1 31.07.2016р., а не 01.08.2016р. слід зазначити, що такі твердження не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах статті 241-1 КЗпП.

Так, відповідно до ст. 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Строк, обчислюваний тижнями, закінчується у відповідний день тижня. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

У цій справі контракт діяв з 01 серпня 2013р. по 31 липня 2016р., яке припадало на вихідний день. Тому звільнення ОСОБА_2 відбулось 01.08.2016р., тобто в перший робочий день тижня після дня, визначеного контрактом як останній день його дії, що відповідає положенням ст. 241-1 КЗпП та не порушує права позивача, якого не можна було звільнити раніше, ніж

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову у цій частині.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі №808/3518/16 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13 червня 2019 року.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко