Справа № 539/1604/19
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1604/19
Провадження № 2-а/539/31/2019

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського Олександра Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського Олександра Вікторовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові вказав, що 28.03.2019 року о 02 год. 03 хв., керуючи автомобілем Опель Астра номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі «Київ-Чоп» 214 км., був зупинений відповідачем ОСОБА_3 , який звинуватив його у перевищенні швидкості руху на 54 км/год.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №523971 від 28.03.2019 року винесеною інспектором, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З винесеною відповідачем постановою не погоджується, вважає її необґрунтованою та незаконною, такою що підлягає скасуванню.

Інспектором патрульної поліції, який здійснив перевірку його документів на право керування транспортним засобом та одночасно, поліцейський повідомив, що ним нібито було перевищено швидкість при цьому тримав у своїх руках якийсь прибор зовні схожий на радар «візир».

Далі інспектор поліції повідомив його реєстраційний номер іншого автомобіля, що зафіксований на його приборі. Факт перевищення швидкості руху він заперечив, оскільки не перевищував дозволеної швидкості руху.

Адміністративних матеріалів в тому числі вказаної постанови на місці зупинки транспортного засобу у його присутності ніхто не складав.

Під час зупинки транспортного засобу йому не було надано можливості на мі¬сці пересвідчитись яким саме в дійсності приладом, засобом фіксувалася швидкість руху його автомобіля. Його прохання надати для огляду вимірювальний прибор чи засіб фіксації, працівниками поліції було проігноровано, а тому в даний час немо¬жливо об`єктивно перевірити у який спосіб здійснювалась фіксація перевищення дозволеної швидкості його автомобіля, а також який саме пристрій чи прилад, три¬мали у своїх руках та використовували працівники поліції під час зупинки його ав¬томобіля та чи дійсно це був прилад, про який нерозбірливо зазначено у копії оска¬ржуваної постанови, як - Тш Саn 000780.

На підставі вищевикладеного позивач прохав суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського Олександра Вікторовича серії НК №523971 від 28.03.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції /місце знаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, / судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, прохав його задовольнити та повідомив, що 28.03.2019 року рухаючись по а/д «Київ-Чоп» він швидкість не перевищував, рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год.. Це був не населений пункт, там була заправка з іншого сторони. Знаків обмеження швидкості руху не було. На екрані приладу свого номера автомобіля він не бачив, інспектор назвав номер іншого автомобіля.

Відповідач інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківський О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду 06.05.2019 року надійшов відзив інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського О.В. згідно якого позовні вимоги він не визнав, прохав суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 складено ним за порушення ним Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності він був притягнутий правомірно.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, відповідач надіслав на адресу відзив з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського О.В. серії НК №523971 від 28.03.2019 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що 28.03.2019 року о 02 год. 03 хв. на 214 км. автодороги «Київ-Чоп» керував автомобілем Опель Астра номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 104 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год, перевищив швидкість на 54 км/год. Зафіксовано Tru Cam №000780. (а.с. 5).

В судовому засіданні допитаний в якості свідка за його згодою ОСОБА_1 повідомив, що 28.03.2019 року він рухаючись на автомобілі Опель Астра д/н/з НОМЕР_1 по а/д «Київ-Чоп», їхав в напрямку м. Львів. Швидкість руху він не перевищував, рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год.. Його зупинили працівники поліції, перевірили документи та повідомили, що він нібито перевищив швидкість руху, хоча це був не населений пункт, там була заправка з іншого сторони. Прохав надати документи на вимірювальний прилад, однак йому було відмовлено. Прилад нагадував йому прилад «Візир», а не «Трукам». Про відеофіксацію на нагрудну камеру не попереджували, права не роз`яснювалися. Повідомили, що все вишлють на домашню адресу. Із доказами, ніхто на місці постанову не вручав. На відео, що пред`явили неможливо було розібрати номерний знак автомобіля.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні, належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 28.03.2019 року серії НК №523971.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

До відзиву відповідачем доданий відеозапис та фотознімок, однак з даного відеозапису та фотознімку не можливо встановити, що за автомобіль зображений на них, не можливо вірно ідентифікувати його номерний знак, також не можливо встановити місце, де саме рухається даний автомобіль, а саме чи то населений пункт, чи ні.

Відеозапис доданий до відзиву відповідачем інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківським О.В. на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії НК № 523971 від 28.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, в графі постанови «до постанови додаються» не зазначені ні відеозапис, ні фото знімок, а тому суд прийшов до висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського О.В. серії НК №523971 від 28.03.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. слід визнати протиправною та скасувати.

Разом із тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 не прохав закрити справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанцій №5 від 11.04.2019 року та акту про виконання зобов`язання за договором від 10.04.2019 року про надання правничої допомоги позивачем було сплачено 5000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії НК №523971 від 28.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 510 гривень, тобто, ця справа є справою незначної складності.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, суд вважає, що слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 / до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського Олександра Вікторовича /місце знаходження 10031, м. Житомир, вул. Покровського, 96/, Департаменту патрульної поліції /місце знаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, / про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Маньківського Олександра Вікторовича серії НК №523971 від 28.03.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції /місце знаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, / судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (тисяча) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5) Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення 14.06.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко