Справа № 360/3957/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року справа №360/3957/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Кобець О.А., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ікешової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 р. у справі № 360/3957/18 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому просила, визнати недійсним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 18.10.2018 № , №, №, №, №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2018 №, рішення від 18.10.2018 № та № про застосування штрафних санкцій.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними та скасував рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 18.10.2018: № про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок в сумі 136,00 грн; № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2123,00 грн.; визнав протиправним та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Луганській області від 18.10.2018 №Ф- про сплату боргу в сумі 4246,00 грн.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 64,89 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернулась до суд з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог, та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що акт, податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення прийняті та складені після припинення існування платника податків - фізичної особи-підприємця. Також, апелянт зазначає, що відповідно до акту одержано доходи, за видом діяльності 47.11 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, на загальну суму 1135332,54 грн, та перевищено граничний розмір (без урахування податку на додану вартість), відповідно до п. 181.1 ст.181 ПК України за останні 12 календарні місяці (1000000 грн.) для обов`язкової реєстрації платника податку на додану вартість. Проте, позивач не отримував доходи, що перевищують 1000000 грн., оскільки протягом 2017 року до неї звернулось 46 людей із заявами про повернення грошей, повернута сума становила 200306,82 грн. Отже, фактично отриманий дохід є 935025,72 грн. Таким чином, відповідачем при складенні акту перевірки не було враховано усі обставини, які мають значення.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

ОСОБА_2 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, перебувала на обліку в Рубіжанській ОДПІ (Кремінське відділення) з 29.08.2008.

Позивач є платником податку на додану вартість з 27.04.2018, згідно особистої заяви від 24.04.2018 (т.1 а.с.126).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 на підставі рішення фізичної особи 13.07.2018 за № 3002292 (т.2 а.с.109-110).

Згідно декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 14.03.2018 №, ФОП ОСОБА_2 одержано доходи за видом діяльності 47.11 "роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" на загальну суму 1135332,54 грн: у тому числі у готівковій формі на суму 900 434,71 грн та у безготівковій формі 235000,00 грн. (т.1 а.с.107-109).

ГУ ДФС у Луганській області відповідно до підпунктів 20.1.2, 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-УІ, наказу ГУ ДФС у Луганській області від 10.08.2018 №895, згідно з затвердженим планом перевірки, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 13.07.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 13.07.2018.

За результатами перевірки складено акт від 26.09.2018 №734/12-32-13-04/ (т.1 а.с.44-91).

Згідно висновків даного акта встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 :

1) п.п.49.18.2 п.49.2 ст.49, п.51.1 ст.51, п.п."б", п.176.2 ст.176 ПК України, за результатами чого не подано податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, сум утриманого з них податку на доходи з фізичних осіб та військового збору за формою 1 ДФ по терміну подання за 4 квартал 2017 року - 09.02.2018, по терміну подання за 1 квартал 2018 року - 09.05.2018, по терміну подання за 2 квартали 2018 року - 09.08.2018, по терміну подання 3 квартал 2018 року - 09.11.2018;

2) п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п. 176.2 ст.176, пп.1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, за результатами чого не своєчасно перераховано до бюджету військовий збір на загальну суму 279,0 грн;

3) п.п. 183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст.183 ПК України, за результатами чого несвоєчасно подано до контролюючого органу реєстраційну заяву, яку необхідно надати до контролюючого органу до 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем в якому досягнуто обсяг оподатковуваних операцій у розмірі 1000000 гривень, а саме за граничним терміном подання до 10.01.2018 року, фактично надано - 27.04.2018;

4) п.181.1 ст. 181, п.183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.203.2 ст.203 ПК України, за результатами чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість до сплати на загальну суму 96202,62 грн;

5) п.п. "б" п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 ПК України, за результатами чого не подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року за граничним терміном подання 20.06.2018, за липень 2018 року за граничним терміном подання - 13.07.2018;

6) п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010, за результатами чого неподано звітність з єдиного соціального внеску за грудень 2017 року - 20.01.2018, за січень 2018 року - 20.02.2018, за лютий 2018 року - 20.03.2018, за березень 2018 року - 20.04.2018, за квітень 2018 року - 20.05.2018, за червень 2018 року - 20.06.2018, за липень 2018 року - 20.07.2018, за серпень 2018 року - 20.08.2018;

7) п. 1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464- VІ від 08.07.2010, за результатами чого занижено єдиний соціальний внесок на загальну суму 4246,0 грн, нарахований на суми нарахованої, виплаченої винагороди за договорами цивільно-правового характеру;

8) п.п.2 п.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за результами чого здійснювалося неналежне ведення бухгалтерської документації.

На підставі вказаного акта перевірки, 18.10.2018 ГУ ДФС у Луганській області відносно ФОП ОСОБА_2 винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, на підставі акту перевірки яким встановлено порушення п.49.18.1 п.49.18 ст.49, пп. «б» п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 ПК України, та на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість в сумі 1020 грн (т.1 а.с.96);

- № , на підставі акту перевірки яким встановлено порушення п.49.18.1 п.49.18 ст.49, пп. «б» п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 ПК України, та на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість в сумі 1020 грн (т.1 а.с.104);

- № , на підставі акту перевірки яким встановлено порушення пп.181.1 ст.181, 183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.203.2 ст.203 ПК України, та на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 122053,90 грн, з яких 96202,62 грн - за податковим зобов`язанням, 24050,68 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.93-95);

- № , на підставі акту перевірки яким встановлено порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, «б» п.176.2 ст.176 ПК України, та на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54, абз.2 п.119.2 ст.119 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн (т.1 а.с.102-103);

- № , на підставі акту перевірки яким встановлено порушення пп.177.1, 177.2, 177.4 ст. 177, пп.1.2 п.16-1 пп.10 розділу ХХ ПК України, та на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 471,83 грн, з яких 279,00 грн - за податковим зобов`язанням, 181,52 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, 11,31 грн - сума пені (т.1 а.с.99-101).

Також, 18.10.2018 відповідачем винесено вимогу про сплату ФОП ОСОБА_2 боргу (недоїмки) № в сумі 4246,00 грн.

Крім того, 18.10.2018 відповідачем на підставі акта перевірки від 26.09.2018 винесено рішення від 18.10.2018 за № та № про застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних санкцій в сумі 4246,00 грн та 136,00 грн відповідно (т.1 а.с.97-98, 106).

Відмовляючи в задоволені позову в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того з правомірності дій відповідача та недоведеності позивачем обґрунтованості позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 18.10.2018 № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 510,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

В силу абзацу 1 підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Підпунктом 49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За п.119.2 ст.119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.

В ході перевірки відповідачем було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подавалась інформація про нарахування та виплату винагороди фізичній особі за договором цивільно-правового характеру за ознакою доходу " 102" за податковою звітністю, а саме: встановлено виплату винагороди фізичній особі ОСОБА_5 у період з грудня 2017 по липень 2018 за договором цивільно-правового характеру за надані послуги з реалізації товару за адресою: магазин НОМЕР_4 АДРЕСА_4. Нарахування та виплата винагороди відповідно до умов цивільно-правового договору підлягають відображенню в звітності 1-ДФ за ознакою доходу " 102".

ФОП ОСОБА_2 . вказана звітність протягом терміну виплати винагород за період з 4 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 року до контролюючого органу не надана.

Матеріалами справи підтверджено порушення ФОП ОСОБА_2 . підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, абзацу першого підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України в частині не подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ по терміну подання за 4 квартал 2017 року - 09.02.2018, по терміну подання за 1 квартал 2018 року - 09.05.2018, по терміну подання за 2 квартал 2018 року - 09.08.2018, по терміну подання 3 квартал 2018 року - 09.11.2018.

Позивачем під час перевірки та розгляду справи, жодних доказів на спростування встановлених порушень не надано,зазначені висновки відповідача не спростовуються.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого ГУ ДФС у Луганській області податкового повідомлення-рішення від 18.10.2018 № про застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 510,00 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 18.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 471,83 грн, суд зазначає наступне.

Згідно п. 177.1 та 177.2 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За пп.177.4.3 п. 177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Відповідно до абз. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно п. 168.1.1, 168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України.

Згідно із підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПКУ, зокрема, для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (підпункт 1.4).

Підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Кодексу, а саме:

- з доходів у вигляді заробітної плати - роботодавці, які виплачують такі доходи на користь платника податку;

- з інших доходів - податкові агенти для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні, а також платник податку для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, згідно з підпунктом 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ПК України (якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання)).

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України за ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, передбачено штраф в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

За підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено нарахування пені при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідачем було встановлено, що позивачем у грудні 2017 року здійснено виплату готівкою винагороду 1 фізичній особі за договором цивільно-правового характеру та "актами приймання виконаних робіт за кількістю та якістю" на загальну суму 700,00 грн. Також, за період з 01.01.2018 по 13.07.2018 здійснено виплату готівкою винагороди 1 фізичній особі за договором цивільно-правового характеру та "актами приймання виконаних робіт за кількістю та якістю" на загальну суму 18600,00 грн.

Матеріали справи не містять документального підтвердження нарахування, утримання та перерахування військового збору до бюджету платником при виплаті такої винагороди.

Як вбачається з акту перевірки встановлено несвоєчасне перерахування нарахованого та утриманого військового збору, а саме: за січень 2018 року сума військового збору, що підлягає перерахуванню до бюджету з виплаченої суми винагороди по терміну сплати до 03.02.2018 фактично була перерахована платіжним дорученням від 19.03.2018; за лютий 2018 року по терміну сплати до 03.03.2018 фактично перераховано 19.03.2018 та 20.04.2018; за березень 2018 року по терміну сплати 03.04.2018 фактично перераховано 20.04.2018 та 21.05.2018; за квітнь 2018 року по терміну сплати 03.05.2018 фактично перераховано 21.05.2018 та 20.06.2018; за травень 2018 року по терміну сплати 03.06.2018 фактично перераховано 20.06.2018 та 20.07.2018; за червень 2018 року по терміну сплати 03.07.2018 фактично перераховано 20.07.2018 та 03.09.2018; за липень 2018 року по терміну сплати 13.07.2018 фактично перераховано 03.09.2018.

Позивачем під час перевірки та розгляду справи, жодних доказів на спростування встановлених порушень не надано,зазначені висновки відповідача не спростовуються.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого ГУ ДФС у Луганській області податкового повідомлення-рішення від 18.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 471,83 грн.

Стосовно податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Луганській області від 18.10.2018 №, про збільшення суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 120253,90 грн, № та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п. 183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

За положенням п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

За положенням п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За пп. «б» п.202.1 ст.202 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Згідно п. 203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.203.2 ст.203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначені штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

Так, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 14.03.2018 № та виписок з банку, наданих платником до перевірки за період з 19.10.2015 по 13.07.2018, даних книг обліку РРО з 20.07.2015 по магазину НОМЕР_5 та з 20.11.2017 року по магазину НОМЕР_4 встановлено, що ФОП ОСОБА_2 одержано доходи за видом діяльності 47.11 "роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" на загальну суму 1135332,54 грн: у тому числі у готівковій формі на суму 900 434,71 грн та у безготівковій формі 235000,00 грн. (т.1 а.с.107-109).

Позивачем уточнюючої податкової декларацій до контролюючого органу не подавалось.

Отже, позивачем перевищено граничний розмір оподатковуваних операцій.

Таким чином, у платника податків - позивача виник обов`язок подання реєстраційної заяви та відповідно реєстрації платником податку на додану вартість 10.01.2018 (граничний термін подання).

Відповідно до звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, обліку розрахункових операцій за ІС "Податковий блок" та виписок з банку про рух коштів по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_2 , позивач з дати обов`язкової реєстрації платником ПДВ 11.01.2018 по дату припинення підприємницької діяльності та зняття з обліку РРО 13.07.2018, отримала доходи на загальну суму 517866,48 грн, у тому числі надходження від продажу акцизного товару - 29916,73 грн.

Отже, база оподаткування за результатами перевірки виторгів по РРО від продажу товарів відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України становить - 482511,84 грн. Сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість відповідно до вимог пункту 193.1 статті 193 ПК України (20%) становить 96202,62 грн.

Таким чином, підтверджено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість до сплати на загальну суму 96202,62 грн, у тому числі: за січень 2018 року - 13763.10 грн по терміну сплати 02.03.2018, за лютий 2018 року - 20563,48 грн по терміну сплати 30.03.2018, за березень 2018 року - 23422,62 грн по терміну сплати 30.04.2018, за квітень 2018 року - 15122,57 грн по терміну сплати 30.05.2018, за травень 2018 року - 10910,38 грн по терміну сплати 30.06.2018, за червень 2018 - 8692,47 грн по терміну сплати 13.07.2018, за липень 2018 року - 3728,00 грн по терміну сплати 13.07.2018.

Також, позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість надано за перший звітний період - травень 2018 року від 19.06.2018 №, за звітні періоди - червень та липень 2018 року податкові декларації до контролюючого органу не надано.

Позивачем під час перевірки та розгляду справи, жодних доказів на спростування встановлених порушень не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого ГУ ДФС у Луганській області податкового повідомлення-рішення від 18.10.2018 № про збільшення суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 120253,90 грн, № та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020 грн.

Стосовно посилання апелянта на те, що акт, податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення прийняті та складені після припинення існування платника податків - фізичної особи-підприємця, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Положеннями частини 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

За п.65.1 ст.65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно пп. 65.10.3, 65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України, внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі:

внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

У разі коли після внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізична особа продовжує провадити таку діяльність, вважається, що вона розпочала таку діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи.

Порядок зняття податковою службою платника податків з обліку регламентується Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 11.32 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09 грудня 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, Порядок обліку платників податків і зборів, передбачає підстави та процедуру обліку осіб, які припинили підприємницьку діяльність, однак щодо них існують незакінчені спори по зобов`язанням, несплачені зобов`язання.

У випадку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, правовідносини щодо оскарження податкових повідомлень-рішень не є припиненими, тим більше такі правовідносин передбачають правонаступництво - після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суд від 12 лютого 2019 року у справі №817/429/16 (адміністративне провадження №К/9901/24778/18).

Щодо посилання апелянта на те, що позивач не отримував доходи, що перевищують 1000000 грн., оскільки протягом 2017 року до неї звернулось 46 людей із заявами про повернення грошей, повернута сума становила 200306,82 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі ( із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок та видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримає послуги або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно з пунктом 1 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (далі - Положення №13), фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Пунтком 2 розділу II даного Положення визначені обов`язкові реквізити касового чеку, зокрема: найменування господарської одиниці; адреса господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери "ПН"; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери "ІД" (ідентифікаційні дані); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово "СУМА" або "УСЬОГО"; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери "ПДВ"; для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ), - окремим рядком розмір ставки такого податку, загальну суму такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку. У реквізиті "Акцизний податок" його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери "ФН"; напис "ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК" та найменування або логотип виробника.

Відповідно до пункту 7 розділу III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операції, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547, реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 мала зареєстровані реєстратори розрахункових операцій за фіскальними номерами: № - модель МІNІ- Т 400 МЕ , фіскальний номер , зареєстрований 20.07.2015 за адресою: АДРЕСА_2 .; № - модель МІNІ-Т400 МЕ, фіскальний номер , зареєстрований 20.11.2017 за адресою: АДРЕСА_5 .

Заяви наявні в матеріалах справи не можуть підтверджувати повернення готівкових коштів покупцям з каси ФОП ОСОБА_2 , оскільки не містять дані осіб, які повертають товар (адреса проживання тощо).

Долучені розрахункові документи не містять жодних обов`язкових реквізитів, які б надали змогу ідентифікувати повернуті товари, їх суму, кількість, назву тощо.

Надані повивачем документи не містять дати проведення розрахункової операції, порядкового номеру касового чеку, дати видачі, фіскального номеру реєстратора розрахункових операцій.

Отже, наявні в матеріалах справи документи не є підтвердженням повернення готівкових коштів покупцям.

Крім того, як зазначалось, відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 14.03.2018 №, позивачем задекларовано, що ним одержано доходи за видом діяльності 47.11 "роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" на загальну суму 1135332,54 грн. (т.1 а.с.107-109).

Наявні в матеріалах справи заяви про повернення коштів датовані 2017 роком. Проте, позивачем вказані операції не відображенні в декларації від 14.03.2018 №, яка подана після отримання позивачем вказаних заяв. Також, позивачем у подальшому уточнюючої податкової декларації до контролюючого органу не подавалось.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними наведеним в позові поясненням, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 р. у справі № 360/3957/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 р. у справі № 360/3957/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 18 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова