Справа № 200/4981/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 р. Справа№200/4981/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., при секретарі судового засідання Проніна Д.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. У зв`язку з досягненням пенсійного віку, 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 , була подана заява до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України рішенням від 26 березня 2019 року було відмовлено в призначені пенсії відповідно до частини 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового підземного стажу за Списком №1. На думку відповідача страховий стаж становить 27 років 04 місяці 15 днів в тому числі стаж за Списком №1 становить 02 роки 03 місяців 16 днів. Відповідачем не зараховано до підземного стажу роботи за Списком №1 періоди роботи: з 04 січня 1993 року по 30 березня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті «Ремовська» Виробничого об`єднання «Торезантрацит» (03 роки 02 місяці 27 днів); з 01 квітня 1996 року по 25 вересня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті імені Л.І.Лутугіна об`єднання «Торезантрацит» (00 років 05 місяців 25 днів); з 23 грудня 1996 року по 28 серпня 2001 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» в Державному підприємстві шахта «Заря» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит» (04 роки 08 місяців 07 днів); з 02 вересня 2001 року по 06 квітня 2004 року (за винятком періоду з 01 січня 2002 по 06 квітня 2004 року) на посаді «проходчика» в Акціонерному товаристві закритого типу «Угольінвест» (00 років 03 місяці 28 днів); з 24 квітня 2004 року по 19 травня 2010 року на посаді «проходчика підземного» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юніон - Вуглевидобування» ( 06 років 00 місяців 25 днів); з 08 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року період знаходження на інвалідності внаслідок трудового каліцтва (05 років 01 місяць 22 дня). Загалом відповідачем не зараховано до підземного стажу за Списком №1 - 19 років 11 місяців 14 днів. Позивач не погоджується з такими висновками відповідача та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду від 26 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву від 26 грудня 2018 року про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахування до підземного стажу за Списком №1 періодів роботи з 04 січня 1993 року по 30 березня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті «Ремовська» Виробничого об`єднання «Торезантрацит»; з 01 квітня 1996 року по 25 вересня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті імені Л.І.Лутугіна об`єднання «Торезантрацит»; з 23 грудня 1996 року по 28 серпня 2001 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» в Державному підприємстві шахта «Заря» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит»; з 02 вересня 2001 року по 31 грудня 2001 на посаді «проходчика» в Акціонерному товаристві закритого типу «Угольінвест»; з 24 квітня 2004 року по 19 травня 2010 року на посаді «проходчика підземного» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юніон - Вуглевидобування»; з 08 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року період знаходження на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року суд відкрив провадження по справі, призначивши до розгляду на 06 травня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06 травня 2019 року розгляд справи був відкладений на 27 травня 2019 року.

11 травня 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним. ОСОБА_1 26.12.2018 року звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління ПФУ Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788 «Про пенсійне забезпечення» та пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі Постанова 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Постанови № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Заявником не надані довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи. Відповідно до записів в трудовій книжці від 27.07.1987 року НОМЕР_2 заявник працював: з 04.01.1993 року по 30.03.1996 року на шахті «Ремовська» Торезського виробничого об`єднання «Торезантрацит» на посаді горноробочого очисного забою; з 01.04.1996 року по 25.09.1996 року на шахті імені Л.І Лутугіна об`єднання "Торезантрацит» на посаді горноробочого очисного забою; з 23.12.1996 року по 28.08.2001 року на ДП шахта «Зоря» виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит» на посаді горноробочого очисного забою; з 02.09.2001 року по 06.04.2004 року в АТЗТ «Вугілля-інвест» на посаді проходчика; з 24.04.2004 року по 21.10.2013 року в ТОВ «Юніон-вугледобич» на посаді проходчика підземного. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань - - інформація відсутня. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідає підприємству шахта «Зоря» виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Сніжнеантрацит», в якому заявник працював з 23.12.1996 року по 28.08.2001 року. За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань АТЗТ «Вугілля-інвест» () зареєстроване за адресою Донецька область, місто Сніжне, вул. Шуберта, 106. Розпорядженням Кабінету Міністрів України із доповненнями та змінами від 02.12.2015 року № 1276-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На виконання постанови КМУ № 595 від 07.11.2014 року з метою поліпшення суспільно-політичної та соціально-економічної ситуації у Донецької та Луганської областях підприємствам з непідконтрольної території було рекомендовано перереєструватись в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження. Місто Сніжне віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України із доповненнями та змінами від 02.12.2015 р. № 1276-р.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

По даним індивідуальних відомостей про застраховану особу до пільгового стажу по Списку № 1 зарахований період з 01.01.2002 року по 06.04.2004 року. За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «Юніон-вугледобич» () перереєстровано за адресою АДРЕСА_1. Заявником не надана довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи на ТОВ «Юніон-вугледобич». Відповідно до наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 склав 27 років 4 місяці 15 днів, в тому числі пільговий стаж по Списку № 1 складає 2 роки 3 місяці 6 днів. На момент звернення відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно до абзацу першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин управлінням було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , відповідно до абзацу першого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Право на пенсію за віком ОСОБА_1 , за наявним страховим стажем набуде після досягнення 63 років.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_4 .

22 жовтня 2018 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_5 , про що свідчить довідка № НОМЕР_6 від 22.10.2018 року. Довідка є чинною та на момент розгляду справи не скасована (доказів її скасування сторонами до суду не надано).

Відповідно до рішення від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно до абзацу першого частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з ненаданням довідок про пільговий характер роботи, та на момент звернення у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно трудової книжки НОМЕР_5 ОСОБА_1 працював з 04 січня 1993 року по 30 березня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті «Ремовська» Виробничого об`єднання «Торезантрацит»; з 01 квітня 1996 року по 25 вересня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті імені Л.І.Лутугіна об`єднання «Торезантрацит»; з 23 грудня 1996 року по 28 серпня 2001 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» в Державному підприємстві шахта «Заря» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит»; з 02 вересня 2001 року по 06 квітня 2004 року на посаді «проходчика» в Акціонерному товаристві закритого типу «Угольінвест»; з 24 квітня 2004 року по 19 травня 2010 року на посаді «проходчика підземного» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юніон - Вуглевидобування».

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК № 159439 з 08 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року у ОСОБА_1 встановлена інвалідність внаслідок трудового каліцтва.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплене пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При цьому, приписи законодавства встановлюють, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Трудовою книжкою позивача підтверджується періоди роботи позивача з 04 січня 1993 року по 30 березня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті «Ремовська» Виробничого об`єднання «Торезантрацит»; з 01 квітня 1996 року по 25 вересня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті імені Л.І.Лутугіна об`єднання «Торезантрацит»; з 23 грудня 1996 року по 28 серпня 2001 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» в Державному підприємстві шахта «Заря» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит»; з 02 вересня 2001 року по 06 квітня 2004 року на посаді «проходчика» в Акціонерному товаристві закритого типу «Угольінвест»; з 24 квітня 2004 року по 19 травня 2010 року на посаді «проходчика підземного» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юніон - Вуглевидобування» та відповідно до виписки із акту огляду МСЕК № 159439 підтверджується інвалідність з 08 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 внаслідок трудового каліцтва.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України №1058 та п. 4.2 Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку з проведенням АТО та неможливістю проведенням перевірки періодів роботи, оскільки підприємства розташовані на тимчасово окупованій території України), а тому неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами в трудовій книжці.

Крім того, частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду від 26 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до підземного стажу за Списком №1 періодів роботи з 04 січня 1993 року по 30 березня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті «Ремовська» Виробничого об`єднання «Торезантрацит»; з 01 квітня 1996 року по 25 вересня 1996 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» на шахті імені Л.І.Лутугіна об`єднання «Торезантрацит»; з 23 грудня 1996 року по 28 серпня 2001 року на посаді «гірничого робочого очисного забою» в Державному підприємстві шахта «Заря» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Сніжнеантрацит»; з 02 вересня 2001 року по 31 грудня 2001 на посаді «проходчика» в Акціонерному товаристві закритого типу «Угольінвест»; з 24 квітня 2004 року по 19 травня 2010 року на посаді «проходчика підземного» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юніон - Вуглевидобування»; з 08 липня 2010 року по 01 вересня 2015 року період знаходження на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Стягнути з Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 31 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков