Справа № 815/370/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2019 року

м. Київ

справа №815/370/18

адміністративне провадження №К/9901/16029/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби (ДФС) в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський завод поршневих кілець» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 позов задоволено.

Відповідач оскаржив це рішення, подавши апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції ухвалою від 09.04.2019 залишив без руху як таку, що подана з порушенням вимог статей 295 та 296 Кодексу адміністративного судочинства України: відповідач пропустив строк на апеляційне оскарження, а підстави, вказані ним у заяві про поновлення цього строку, визнані неповажними; до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Згідно з цією ж ухвалою відповідачу запропоновано надати інші докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення впродовж десяти днів з дня отримання її копії. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 (оприлюднена 05.05.2019) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. Апеляційний суд дійшов висновку, що відсутність фінансування на сплату судового збору, на що посилався відповідач як на підставу поновлення строку, не є непереборною перешкодою для державного органу для звернення з апеляційною скаргою в установлений законом строк.

03.06.2019 відповідач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019, у якій просить скасувати зазначене судове рішення, а справу направити до апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки не мав можливості подати платіжне доручення в строк, встановлений судом апеляційної інстанції у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Наведені відповідачем у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку апеляційного суду щодо неповажності причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Недостатність фінансування витрат суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не є об`єктивно непереборною перешкодою доступу до правосуддя в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачена можливість поновлення процесуального строку особі. Негативні наслідки, які настають для особи у зв`язку з недотриманням процесуальних строків, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, як склались у нього на поточний день, шляхом уникненням або зволіканням у виконанні ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема щодо сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у звязку з чим касаційна скарга визнається необґрунтованою, що, в свою чергу, відповідно до пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду