Справа № 813/3663/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3663/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного підприємства «Автоінтерлогістик» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить застосувати арешт коштів відповідача, що знаходяться на рахунках платника податків (; місцезнаходження: вул.Пасічна, 93, м.Львів, 79032).

Посилається на те, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 03.10.2017 року №4492 та направлень на перевірку від 03.10.2017 року №№7517, 7518 посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за місцезнаходженням Приватного підприємства «Автоінтерлогістик» для проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Однак відповідач відмовив у допуску до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення, про що було складено відповідний акт. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки посадовими особами Головного управління ДФС у Львівській області виконано всі законодавчі вимоги, які регламентують порядок та умови допуску до проведення перевірки. У зв`язку із цим, посилаючись на приписи підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, просить застосувати адміністративний арешт у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків Приватного підприємства «Автоінтерлогістик».

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на відсутність законних підстав для проведення перевірки підприємства, недотримання позивачем процедури її призначення та проведення та, відповідно, наявність у підприємства підстав для відмови посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки. Крім того, додала, що позивачем порушено процедуру звернення до суду з позовною заявою про застосування арешту коштів, адже рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків прийнято 11.10.2017 року, а позовну заяву подано до суду лише 17.10.2017 року, тобто з порушенням встановленого строку. Також, вказала, що позивачем не подано доказів наявності у Приватного підприємства «Автоінтерлогістик» податкового боргу та відсутності майна для погашення податкового боргу. За наведених обставин, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 08.10.2017 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 08.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30.11.2017 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №813/3702/17.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Приватне підприємство «Автоінтерлогістик» зареєстроване як юридична особа 04.09.2005 року (місцезнаходження: пр.Соборний, 158, м.Запоріжжя, 69057; ).

03.10.2017 року позивач, у відповідності до підп.16.1.5, підп.16.1.7 п.16.1 ст.16, підп.20.1.2 п.20.1 ст.20, підп.73.3 ст.73, підп.78.1.1 та підп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, розглянувши доповідну записку начальника управління аудиту Головного управління ДФС у Львівській області від 03.10.2017 року №211/13-01-14-14-15, видав наказ №4492 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоінтерлогістик» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Волинь Мото» (37598276), ТОВ «Автохелп 2016» (40809731), ТДВ «Укр-Мідь» (40648515), ТОВ «Укр-Алюміній» (39734621), ТОВ «Марселл» (40626381), ТОВ «Покров-Оіл» (39500955) за період червень 2017 року, а також з питань правомірності формування податкових зобов`язань, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за період червень 2017 року.

Згідно п.3 цього наказу, перевірку наказано провести з 03.10.2017 року тривалістю 5 робочих днів.

На підставі вищевказаного наказу від 03.10.2017 року №4492 посадовим особам Головного управління ДФС у Львівській області видано направлення на перевірку від 03.10.2017 року №№7517, 7518.

03.10.2017 року та 04.10.2017 року відповідно головними державними ревізорами-інспекторами складено акти №475/13-01-14-13/39991861 та №479/13-01-14-13/39991861 перевірки місцезнаходження ПП «Автоінтерлогістик».

05.10.2017 року, з метою вручення наказу від 03.10.2017 року №4492 і ознайомленням з направленнями від 03.10.2017 року №№7517, 7518, посадовими особами Головного управління ДФС у Львівській області втретє здійснено вихід за податковою адресою ПП «Автоінтерлогістик» з метою проведення перевірки. З наказом про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоінтерлогістик» ознайомлено директора підприємства, проте останнім відмовлено в допуску до перевірки з причин відсутності правових підстав для її проведення.

За таких обставин, посадовою особою Головного управління ДФС у Львівській області складено акт від 05.10.2017 року №485/13-01-14-13/39991861 недопуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Автоінтерлогістик», копію якого вручено керівнику підприємства.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача відмова відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на його рахунках. Наведене і зумовила позивача звернутись до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені ст.94 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Згідно п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

У пункті 94.2 вказаної статті передбачено обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна. Зокрема, відповідно до підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За правилами п.94.4 ст.94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Так, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (підп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України).

Отже, застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі підп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України можливе за умови відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п.78.5 ст.78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (п.81.2 ст.81 ПК України).

Отже, якщо платник податків вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, то він має захищати свої права, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Тобто відсутність законних підстав для проведення перевірки нівелює наслідки для платника податку, передбачені підп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України, у разі недопуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки.

Поряд з тим, суд встановив, що ПП «Автоінтерлогістик» зверталось до суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування наказу Управління від 03.10.2017 №4492 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоінтерлогістик». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 року у справі №813/3702/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 01.10.2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Так, ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, враховуючи, що в Управління були наявні законні підстави для проведення позапланової виїзної перевірки підприємства, призначеної згідно наказу від 03.10.2017 №4492, що підтверджено судовим рішенням у справі №813/3702/17, яке набрало законної сили, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про застосування арешту коштів на рахунках ПП «Автоінтерлогістик».

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.02.2019 року (справа №820/2455/18).

Суд не враховує доводи відповідача про порушення позивачем встановленого законом строку звернення до суду з даним позовом, адже такий було надіслано на адресу суду у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (11.10.2017 року), підтвердженням чого є штемпель органу поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла позовна заява.

Інші доводи відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оцінка яким надана судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Застосувати арешт коштів Приватного підприємства «Автоінтерлогістик» (місцезнаходження: пр.Соборний, 158, м.Запоріжжя, 69057; ), що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 18.06.2019 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 18.06.2019 року.