Справа № 643/21225/13-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р.Справа № 643/21225/13-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Скотар А.Ю., м. Харків, по справі № 643/21225/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому, з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог, прийнятих судом, просила суд визнати дії відповідача незаконними, накласти штраф на керівника Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 267 КАС України; стягнути на користь позивача половину суми штрафу у відповідності до ч. 4 ст. 267 КАС України, стягнути на користь позивача суму пенсії у розмірі 4716,71 грн.; вказану суму пенсії проіндексувати у відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; визнати в Україні наявність факту дискримінації і геноциду цілого покоління народів України, які мають статус "Дитина війни"; зобов`язати відповідача зупинити підступи геноциду "Дітей війни" шляхом виконання Закону України "Про захист дітей війни" про нарахування і виплатах боргу по пенсії з 23.07.2011 року у відповідності до ст. 6 Закону України "Про захист дітей війни" з підвищенням пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" безстроково.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014р. по справі № 643/21225/13-а позов залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 по справі № 643/21225/13-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014р. по справі № 643/21225/13-а - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату доплати до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 23.07.2011 року по 21.08.2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в цій частині - залишено без розгляду.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014р. по справі № 643/21225/13-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року та про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова незаконними, стягнення на користь позивача суми пенсії у розмірі 4716,71 грн. та індексації у відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказаної суми.

Прийнято в цій частині нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиконання судових рішень, які набули законної сили - неправомірними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплатити суми доплати до пенсії ОСОБА_1 за постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року по справі № 2а-1679/10) постановою Московського районного суду м. Харкова від19.10.2012 року по справі № 2а-12577/11).

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014р. по справі № 643/21225/13-а - залишено без змін.

29.03.2019 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області) звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення в частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 по 28.02.2014. В обґрунтування заяви зазначив, що позивачу нараховано доплату за рішенням суду по справі № 643/21255/13-а в розмірі 436,54 грн., однак, виконати постанову в частині виплати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова не має можливості через відсутність коштів за відповідними цільовими призначеннями, виплата буде проведена при надходженні відповідних цільових коштів з державного бюджету.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2019 року відмовлено в задоволенні зазначеної заяви державного виконавця.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2019 по справі № 643/21255/13-а, прийняти нове судове рішення по суті питання без направлення справи до суду першої інстанції.

Відповідач, в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказує, що на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 позивачу нараховано доплату в розмірі 436,54 грн, але не профінансовано, про що Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 08.01.2019 повідомило заявника. Зазначив, що за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету постанову суду буде виконано. Отже, виконання рішення можливе, хоча й за певних умов. Стверджує, що такого способу захисту порушеного права, як стягнення коштів, не передбачено вимогами ст.ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, звертаючись із заявою від 28.02.2019, державний виконавець фактично бажає стягнути борг за постановою суду з особових рахунків боржника, що не передбачено чинним законодавством. З огляду на викладене, заявник фактично просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі № 643/21225/13-а, виданого 24.04.2014 Московським районним судом м. Харкова про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 по 28.02.2014.

Листом від 08.01.2019 УПФУ в Московському районі м. Харкова повідомлено Відділ примусового виконання рішень, що рішення суду по справі № 643/21255/13-а від 10.04.2014 року виконано, пенсію ОСОБА_1 перераховано. Доплату по проведеному перерахунку у розмірі 436,54 грн нараховано, але не профінансовано. Зазначено, що у зв`язку із набранням чинності з 28.08.2018 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, виплата вищевказаної заборгованості буде провадитись відповідно до Порядку, яким визначено механізм погашення вказаної заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Станом на 01.01.2019 рішення стосовно виплати зазначених коштів до Управління не надходило.

У зв`язку з чим, керуючись положеннями ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 по справі № 643/21225/13-а, шляхом його зміни на стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 нарахованих, але не виплачених коштів у розмірі 436, 54 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається державний виконавець, у розумінні ст.378 КАС України не є підставами для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Крім того, за висновком суду першої інстанції, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до частини другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи ст. 378 КАС України передбачають зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, яке ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

З поданих до суду документів не вбачається обґрунтованих підстав та належних доказів для зміни способу та порядку виконання рішення, не наведено жодного доказу причин та обставин неможливості виконання рішення суду у спосіб, встановлений постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014.

Колегія суддів зазначає, що сама лише незгода зі станом виконання рішення суду не може бути визнана судом такою підставою.

Крім того, як зазначає відповідач, виконання рішення можливе, хоча й за певних умов, а саме за наявності відповідного бюджетного фінансування, оскільки виплата позивачеві за рішенням суду як дитині війни здійснюється з коштів державного бюджету, а не з коштів Пенсійного фонду.

З огляду на наведене, встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 по справі 1304/5584/12, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Виходячи зі змісту постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014, позивачем заявлялись вимог про стягнення з УПФУ в Московському районі м. Харкова суми в розмірі 4716,71 грн., однак, у задоволенні цієї частини позовних вимог у тій редакції, в якій просив позивач, судом було відмовлено.

За таких обставин, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 643/21225/13-а, дійшов правильного висновку, оскільки зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду із зобов`язання УПФУ в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити позивачеві підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 на стягнення суми в розмірі 436,54 грн. є неприйнятною.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.11.2014 № 21-394а14, від 17.02.2015 № 21-622а14, від 24.03.2015 № 21-85а15, від 14.04.2015 № 21-78а15, а також Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 у справі № 279/7584/15.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2019 року по справі № 643/21225/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року