Справа № 826/16217/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Ялі К. А., представника відповідача Шпіня В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 12 годин 05 хвилин, дата складання повного тексту: 24 січня 2019 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Регіон» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Авто-Регіон» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 вересня 2017 року № , № та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове в цій частині, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині наявності підстав вважати непідписаним акт перевірки у випадку перебування посадових осіб податкового органу у відпустці. Перебування працівників відповідача у основній відпустці за графіком як підстава для відтермінування підписання акту перевірки чинним законодавством не передбачена.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 20.05.2019 р. за вх. № 17905, в якому позивач зазначає, що крім дефектності акту перевірки у вигляді відсутності підписів перевіряючих осіб, якими повинно було бути підтверджено висновки, викладені за результатами перевірки, відповідач не обґрунтував, яким чином відсутність сил та засобів контрагентів позивача згідно офіційних даних впливає на реальність господарських операцій між такими контрагентами та позивачем. Відповідачем не доведено, що придбані товари та послуги надійшли від інших осіб.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, період з 31.07.2017 р. по 11.08.2017 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Авто-регіон" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2017 р.

У ході проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку про непідтвердження реальності проведення господарських операцій позивача з контрагентами: ТОВ "Інтербілд комьюніті", ПП "Юніфол", ТОВ "Мідленд інвест", ТОВ "Айденс", ТОВ "Шериф комфорт", ТОВ "Будівельна компанія "Профбуд-2015", ТОВ "Бром форс", ТОВ "Сільник", ТОВ "Макао союз", ТОВ "Панорама-скай" та ТОВ "Гетьман".

За результатом перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акт від 28.08.2017 р. № 344/26-15-14-02-03/32982101, яким встановлено порушення ТОВ "Авто-регіон" вимог:

1) п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 513611, 00 грн.;

2) п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження на податку на прибуток на суму 88823, 00 грн. у 2014 році та завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування на суму 1063128, 00 грн. в 1 кв.2017 року.

Перевірка була проведена головними державними ревізорами-інспекторами Присяжним Сергієм Анатолієвичем, Позняк Оксаною Миколаївною, Макошенець Оксаною Олександрівною, Рудюк Русланом Вікторовичем та Гаврилішиним Костянтином Анатолійовичем.

Судом першої інстанції було встановлено, що в акті перевірки відсутні підписи Позняк О. М. та Рудюка Р. В. Замість підпису цих осіб в акті проставлена відмітка - "відпустка". Також підписи посадових осіб контролюючого органу відсутні і на деяких додатках до акта перевірки, зокрема на додатках 5, 12, 13, 15, а на додатку 14 замість підпису Рудюка Р. В. проставлена відмітка про відпустку (а. с. 83-84, 92, 96, 98-100 Т. 1).

Також акт перевірки та додатки до нього не підписані представниками ТОВ "Авто-регіон".

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення від 13.09.2017 р.:

- № , яким зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1063128, 00 грн;

- № , яким донараховано зобов'язань з ПДВ на суму 513611 грн. та нараховано штрафних санкцій у розмірі 128403 грн.;

- № , яким донараховано податкові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 88823, 00 грн. та штрафні санкції у розмірі 22206, 00 грн.

Надаючи правову оцінку обставин справи, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Вказана норма не нівелює обов'язку податкового органу діяти в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, згідно ст. 19 Конституції України.

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з вимогами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до вимог п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з вимогами п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, в тому числі, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються, зокрема, в окремих рядках місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Згідно з пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до положень п.58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

У відповідності до п.54.3. ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.54.3.2).

Відповідно до п. 77.9 ст.77 ПК України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п. 86.1).

Вказана норма є імперативною та не підлягає довільному тлумаченню.

Основні вимоги до форми та змісту акта (довідки) документальної перевірки, інформативних додатків до акта (довідки), порядку його (її) підписання, реєстрації та зберігання визначаються Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727 (далі - Порядок № 727).

Відповідно до п.2 розд. І Порядку №727 акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо висновку про те, що акт, як носій доказової інформації, не повинен допускати рівень дефектності до межі неможливості встановлення волевиявлення суб'єкта розумової діяльності (посадової особи податкового органу) відображати у такому акті висновки від свого імені.

Відповідно до положень п. 2 розд. V Порядку № 727 акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

Колегія суддів жодним чином не ставить під сумнів доводів відповідача щодо наявності у перевіряючої особи права на відпустку.

Натомість, організація внутрішньої діяльності податкового органу жодним чином не може ставити під сумнів існування фактів, які становлять потенційну загрозу майновому інтересу платника податку у вигляді винесення податкових повідомлень - рішень.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині трактування дефектності акта перевірки на користь платника податків.

Щодо доводів апелянта про недослідження судом першої інстанції наявної в матеріалах справи первинної документації на предмет підтвердження реальності господарських операцій, колегія суддів зауважує, що суд адміністративної юрисдикції не може підміняти податковий орган в питаннях проведення податкових перевірок.

Натомість, у зв'язку з відсутністю належним чином зафіксованих порушень, перевірка реальності господарських операцій позивача з контрагентами судами адміністративної юрисдикції є передчасною.

В сукупності з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Регіон" до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.06.2019 р.)