Справа № 200/103/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019 року справа №200/103/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кисіль Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. (повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/103/19-а (головуючий І інстанції суддя Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення за посадою начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік (а.с. 3-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 рік в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік (а.с. 95-98).

Представник відповідача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рапорт позивача був адресований начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , а не до командира військової частини; на рапорті відсутні резолюції прямого та безпосереднього начальника капітана ОСОБА_2 та начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , тобто рапорт подано не за підпорядкованістю. Крім того, позивачем було надано не завірені належним чином документи.

Також, згідно розрахунку фонду грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2018 рік плановий фонд матеріальної допомоги для вирішення соціальної побутових питань складав 942 06 грн. У той же час згідно відомості контролю виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі не більше місячного грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 від 11.02.2019 року № 73/ФС затверджений ліміт на рік. Станом на момент звернення позивача даний ліміт був виплачений у повному обсязі. Окрім того, згідно вимог телеграми Міністра оборони України від 29.01.2018 року рішення про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань приймаються виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на відповідний місяць. Звертає увагу на те, що видатки за кодом 2112 на загальну суму 2044812 грн. були призначені для виплати усіх видів грошового забезпечення усім військовослужбовцям частини, а не виключно для виплати допомоги.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги і посилався на аргументи заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, надані заперечення, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у званні капітана на посаді начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 12.11.2018 року, в якому висловив прохання клопотати перед вищим командуванням щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 рік в зв`язку з його хворобою та хворобою його матері ОСОБА_4 , передбаченої Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260. До рапорту додано належним чином завірені копії: акту огляду МСЕК № 425814, пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 9271, паспорт громадянина України ОСОБА_1 , карта платника податків ОСОБА_1 , рапорт капітана ОСОБА_1 від 24.09.2018 року. Зазначений рапорт направлений поштою та зареєстрований у В/ч НОМЕР_1 23.11.2018 року. (а.с. 70, 76)

05.12.2018 року Військовою частиною НОМЕР_1 складена відповідь № 1206/ФС щодо опрацювання рапорту про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 рік від 12.11.2018 року. Зазначено, що за п. 7 наказу Міністерства оборони України від 15.02.2018 року № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» матеріальна допомога відноситься до інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які виплачуються за наявності коштів. Згідно п. 9 цього ж наказу командиром військової частини дозволено видавати накази про виплату матеріальної допомоги виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату. В телеграмі Міністра оборони України від 29.01.2018 р. № 248/3/9/1/72 доведені граничні обсяги видатків для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань на 2018 рік з розрахунку погодженого місячного фонду грошового забезпечення (без урахування винагород та одноразових видів грошового забезпечення) необхідного для утримання 10% списків чисельності військовослужбовців. Так, на момент написання рапорту про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 рік у військовій частині НОМЕР_1 закінчились доведені граничні обсяги видатків для її виплати (а.с. 71).

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік

При вирішення справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон № 2011), «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (Наказ № 260), Постановою КМУ № 704 від 30.08.2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Постанова № 704).

Статтею 1 Закону № 2011 визначено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 1- 4 статті 9 Закону № 2011 визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Постановою КМУ № 704 від 30.08.2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (якою скасована Постанова № 1294) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). (пункт 2,3).

Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України. (пункти 7, 8 Постанови № 704).

На виконання Постанови № 704 від 30.08.2017 р. Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Порядком № 260 від 07.06.2018 р. визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України. (пункт 4).

Розділом ХХIV визначено порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно наказу Міністерства оборони України від 15.02.18 року № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» (далі - Наказ), встановлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань (матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначають конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовців або членів його сім`ї, смерті рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

В матеріалах справи наявні докази, що позивач звернувся з рапортом від 12.11.2018 р. про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, якій був зареєстрований відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124.

До даного рапорту позивачем булі надані документи в підтвердження хвороби ОСОБА_1 , а саме: виписка - епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 9271, а також надані документи про встановлення групи інвалідності ОСОБА_4 матері позивача.

Таким чином, позивачем здійснені усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань.

Відповідачем було надано ОСОБА_1 лист, яким повідомлено про відсутність граничних обсягів видатків для виплати допомоги на час звернення.

Доводи апелянта стосовно того, що рапорт був адресований не до командира військової частини, а начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 та позивачем було надано документи не завірені належним чином є безпідставними, оскільки позивачу було відмовлено саме у зв`язку з відсутністю граничних обсягів видатків для виплати допомоги на час звернення. Крім того, п. 9 розділу XXIV Порядку № 260 від 07.06.2018 р. передбачено звернення до командира (начальника).

Суд зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань визначається з грошового забезпечення до якого включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на якій військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Суд вважає необґрунтованим посилання апелянтом на підставу відмови у наданні матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, а саме: на відсутність грошових асигнувань, оскільки матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та входить до його складу. Також суд зазначає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Така правова позиція знайшла своє відображення у судовій практиці Європейського суду з прав людині, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 в якій зазначено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.…; органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III) (пункти 23, 26).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Будченко проти України" від 24.04.2014, вказано, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І) (пункт 40).

Тобто, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.

З відомості контролю виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 від 11.02.2019 року вбачається, що затверджений ліміт для виплати на рік - 924067, 00 грн., виплачено 68 військовослужбовцям (а.с. 68).

При розгляді справи встановлено, що виплата такої допомоги здійснювалась за зверненнями з рапортами інших військовослужбовців про надання матеріальної допомоги вже після звернення позивача з відповіднім рапортом (а.с. 47-49).

Довідкою про зміну кошторису В/ч НОМЕР_1 на 2018 рік № 67 від 26.12.2018 р. встановлено збільшення видатків за кодом 2112 (грошове забезпечення військовослужбовців) на загальну суму 2044812 грн., у яку входить сума грошових коштів на виплату допомоги для вирішення соціально - побутових питань. Але питання виплати позивачу матеріальної допомоги відповідачем не було вирішено після надходження додаткового фінансування, хоча були розглянуті заяви осіб, які звернулися до відповідача після звернення позивача.

З Окремого доручення Міністра оборони України від 26.12.2018 року № 2704-435 вбачається, що з метою соціального захисту військовослужбовців залишок коштів за фондом грошового забезпечення після повної виплати грошового забезпечення, винагороди за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил за листопад 2018 року, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, індексації, інших обов`язкових виплат, розрахунків із звільненими військовослужбовцями та резервістами спрямувати на виплату особовому складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с. 33).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідачем не доведено, що, відмовляючи у виплаті позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік, він діяв правомірно.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений законами, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2018 рік в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України за 2018 рік обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. у справі № 200/103/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко