Справа № 500/330/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4929/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 500/330/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Жук А.В.,

час ухвалення рішення - 29.03.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 07.04.2019 року

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України, в якій просить: визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403000/2019/00020 від 17.01.2019 Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України; визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості товарів призначення Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України за №UA403000/2019/000026/2 від 04.01.2019.

Позовній вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403000/2019/00020 від 17.01.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/000026/2 від 04.01.2019. Позивач вказує, що вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску згідно рахунку-фактури (інвойс) від 29.11.2018 становить 4500,00 фунтів стерлінгів. При перетині кордону України і декларуванні визначено митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання ОСОБА_1 , відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий позивачем перелік документів і необґрунтовано скоригував митну вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску. Як наслідок, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 4500,00 фунтів стерлінгів до 8298,83 EUR суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що позивач надав документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару без проведення коригування митної вартості. Крім того, у оскаржуваному рішенні митного органу відсутнє обгрунтування того, що недоліки у поданих документах впливають на митну вартість товару; у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта. Разом з тим, оскільки розрахунок за товар відбувався в готівковій формі він не може бути підтверджений банківськими документами, тому позивач, що відповідачем не наведено достатніх обгрунтувань щодо наявності підстав застосування норм ч. 3 ст. 53 МК України.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково: скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UAUA000/2019/000026/2 від 04.01.2019 року.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність підстав, передбачених частиною шостою статті 54 МК України, Тернопільською митницею ДФС правомірно було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та відповідно до положень статті 55 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019 № UA403000/2019/000026/2.

Відповідно до розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, в зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості від 04.01.2019 №UA403000/2019/000026/2 надано картку відмови № UA403000/2019/00020 у митному оформленні митної декларації №UA403010/2019/000094.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено картку відмови № UA403000/2019/00020 у митному оформленні митної декларації №UA403010/2019/000094.

У картці відмови № UA403000/2019/00020 роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «подати нову митну декларацію на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019 №UA403000/2019/000026/2, з врахуванням строків, передбачених ст. 263 МК України».

Окрім цього, суд першої інстанції критично оцінив та відхилив твердження позивача про те, що митницею не враховані фактори, які впливають на визначення митної вартості автомобіля та зазначені у висновку експертного товарознавчого дослідження №4/19 від 11.01.2019, зокрема, щодо наведених у висновку експерта характеристик та наявних пошкоджень транспортного засобу, бувшого в користуванні, а також показник одометра - 479 239 км, зазначений в акті про проведення митного огляду від 18.12.2018.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі твердження не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки висновок експертного товарознавчого дослідження №4/19 від 11.01.2019 не подавався до митного оформлення, а також не був поданий на вимогу митниці як додатковий документ для підтвердження митної вартості транспортного засобу, незважаючи на те, що позивач мав змогу подати такий експертний висновок протягом 10 днів з дня початку процедури консультацій митниці з декларантом, тобто до 14.01.2019.

Щодо показників одометра, то суд першої інстанції критично оцінив інформацію зазначену в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2018/73190 від 18.12.2018 (479 239 км).

Так, у рахунку - фактурі (інвойсі) б/н від 29.11.2018 пробіг автомобіля вказаний в числових одиницях - "170000" без вказання одиниці виміру.

Як слідує з додатків до експертного товарознавчого дослідження №4/19 від 11.01.2019, а саме фототаблиці (а.с. 24 - на звороті) показники одометра ввезеного транспортного засобу вказуються саме в одиницях виміру - "км", що спростовує твердження позивача про зазначення пробігу транспортного засобу, які містяться в рахунку - фактурі б/н від 29.11.2018 в "милях".

Таким чином, суд першої інстанції вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами дійсний пробіг автомобіля, а пробіг автомобіля в розмірі 479239 км, суд першої інстанції оцінив критично, оскільки жодних доказів можливості збільшення пробігу з дати продажу (29.11.2018) до дати ввезення на митну територію Україну (18.12.2018) більш як на 300000 км позивачем не наведено, навіть якщо врахувати позицію позивача, що в рахунку - фактурі б/н від 29.11.2018 пробіг вказано в милях (170000 миль * 1,609344 км = 273588,48 км).

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску.

Декларантом ОСОБА_2 подано до Тернопільської митниці електронну митну декларацію №UA403010.2019.000094 від 03.01.2019, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль Mercedes-Benz, модель Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, що був у використанні.

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за шостим резервним методом та визначено розраховану декларантом вартість товару 5191,00 фунтів стерлінгів, що становить 182366,92 гривні при курсі валюти 35,131366 гривень за 1 фунт стерлінгів.

Декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, які зазначені в графі 44 митної декларації. Зокрема, представлено:

- рахунок-фактуру (інвойс) від 29.11.2018 (а.с. 11),

- декларацію про походження товару №2 від 10.08.2018,

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA20903/2018/73190 від 18.12.2018 (а.с. 18-19),

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.08.2018,

- договір про надання послуг митного брокера №1593 від 04.12.2018,

- довідка про Євро 5 №28.12.2018-135 від 28.12.2018,

- витяг з каталогу Schwacke б/н від 02.01.2019,

- копію митної декларації країни відправлення 18PL402010Е1225068 від 17.12.2018.

Після отримання митної декларації Тернопільською митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування 04.01.2019 електронного повідомлення (а.с. 39) про необхідність надання відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України до додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;

- транспортні документи,

- якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування,

У разі відсутності зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України надати за наявності такі додаткові документи:

- висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Декларантом 04.01.2019 надіслано повідомлення Тернопільській митниці (а.с. 40), в якому декларант повідомив, що додаткових документів, які підтверджують митну вартість, а саме: банківських та/або бухгалтерських документів, що містять інформацію про оцінюваний товар, або містять реквізити необхідні для ідентифікації даного вантажу в нього відсутні, та не можуть бути надані протягом 10 днів.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, Тернопільською митницею ДФС винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/000026/2 від 04.01.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним (шостим) методом (ст. 64 Митного кодексу України). Крім того в рішенні послідовно зазначено чому не може бути застосований жодний з основних методів визначення митної вартості товару.

Зокрема, перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Другий - п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості, згідно із методами 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України).

Також, у відповідності до частини 6 статті 54, частини 12 статті 264 Митного кодексу України, Тернопільською митницею ДФС винесено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403000/2019/00020 від 17.01.2019, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.

23 січня 2019 року декларантом подано до митного оформлення нову МД №UA403010/2019/001539 з визначенням митної вартості на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019, за якою товар випущено у вільний обіг.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 5, 5, 6 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами 1, 2 ст. 64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 03 січня 2019 року уповноваженою особою Позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA403010/2019/000094. Заявлений до митного оформлення товар - вантажний автомобіль марки MERCEDES, модель: SPRINTER 316 CDI, бувший у користуванні, номер кузова НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , тип кузова: фургон, колір: білий, тип двигуна: дизельний, номер двигуна: не визначений, робочий об`єм: 2143 куб. см., потужність 120 кВт., календарний рік виготовлення: 2014, модельний рік виготовлення: 2014, колісна формула 4x2, категорія т/з: N1, кількість дверей: 4, вантажопідйомність: 1106 кг, маса в разі максимального завантаження: 3500 кг, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3. Торговельна марка: MERCEDES BENZ. Виробник: DAIMLER AG - Німеччина. Одержувач товару - ОСОБА_1 (гр. 8 МД).

Як вбачається із інформації, яка міститься в гр. 44 МД №UA403010/2019/000094 від 03.01.2019, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) № б/н від 29.11.2018;

- декларація про походження товару № 8 від 10.08.2018;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2018/73190 від 18.12.2018;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.08.2018;

- договір про надання послуг митного брокера № 1593 від 04.12.2018;

- довідка про євро 5 № 28.12.2018-135 від 28.12.2018;

- витяг з каталогу Schwacke б/н від 02.01.2019;

- копія митної декларації країни відправлення № 18PL402010E1225068 від 17.12.2018.

Декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про митну вартість, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Крім того, подаючи митну декларацію 03.01.2019 уповноважений представник позивача - декларант Макода С.П. сам визначив методом визначення митної вартості резервний (шостий) метод, тобто визнав, що всі основні методи визначення митної вартості товару, з першого по п`ятий, не можуть бути застосовані та самостійно скоригував митну вартість товару, зазначивши таку вартість на основі витягу з інтернеткаталогу Schwacke б/н від 02.01.2019 в сумі 182366,92 гривні, що еквівалентно 5191,00 фунтів стерлінгів.

З огляду на той факт, що Позивачем або його уповноваженою особою до митного оформлення не подано повного пакету документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, 04.01.2019 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення про надання документів, що підтверджують заявлену митну вартість відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. З ст. 53 МК України надати експертний висновок щодо вартісних характеристик.

Листом від 04.01.2019 уповноваженою особою декларанта інформовано митницю про те, що додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість а саме: банківські та/або бухгалтерські документи, що містять реквізити необхідні для ідентифікації даного вантажу в нього відсутні, та не можуть бути надані протягом наданих митницею 10 календарних днів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, та отриманої інформації щодо вартості транспортного засобу, посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання прийнято рішення про коригування митної вартості №ІМ403000/2019/000026/2 від 04.01.2019 у зв`язку з тим, що декларантом до митного оформлення надані документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за ці товари; не поданий повний пакет документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості (якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документ; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування); а також не подано додаткових, згідно із ч. З ст. 53 МК України, документів для підтвердження заявленої митної вартості експертного висновку щодо вартісних характеристик).

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що у оскаржуваному рішенні митного органу відсутнє обгрунтування того, що недоліки у поданих документах впливають на митну вартість товару, оскільки у рішенні про коригування митної вартості №UA403000/2019/000026/2 від 04.01.2019 описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст. 64 МК України. Декларанта ознайомлено із вказаним рішенням про коригування митної вартості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 500/330/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 12.06.2019 року