Справа № 2040/7412/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 червня 2019 року

м. Київ

справа №2040/7412/18

адміністративне провадження №К/9901/16188/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби (ДФС) у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Енергосинтез 2006» до Головного управління Державної фіскальної служби у про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.08.2018 № 1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на 218`268,75 грн.

Головне управління ДФС у Харківській області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження і які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, визначені нормами частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи характер правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі, предмет доказування, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також доводи касаційної скарги, ця адміністративна справа підпадає під критерії визначення справи незначної складності.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок про неправомірність податкового повідомлення-рішення на підставі оцінки доказів у справі, в тому числі, тих, які підтверджують господарські операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Тревіс Групп» (документи щодо оплати, перевезення товару, його подальшої реалізації позивачем). Суди визнали, що контролюючим органом не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення, оскільки доводи відповідача про неправомірне збільшення позивачем в податковому обліку з податку на додану вартість за березень 2016 року суми податкового кредиту на 174`615,00 грн на підставі податкової накладної, виписаної ТОВ «Тревіс Групп», обґрунтовані тільки посиланням на податкову інформацію від 22.06.2016, отриману від ГУ ДФС у Київській області, щодо податкової поведінки цього товариства (відсутність його за місцезнаходженням, відсутність власних офісних та виробничих приміщень, не відповідність наявних трудових ресурсів обсягам задекларованих операцій з придбання та реалізації товарів (послуг)).

Правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права до встановлених обставин є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про індивідуальну відповідальність в податковому правопорушенні при недоведеності в судовому процесі вчинення позивачем протиправних дій відповідає правовій позиції Верховного Суду у такій категорії справ, висловленій, зокрема в постановах від 24.01.2018 (справа №824/942/13), від 14.03.2018 (справа №803/1198/16).

Обґрунтовуючи довід про невідповідність ухваленого у справі судового рішення суду першої та апеляційної інстанцій нормам матеріального і процесуального права, скаржник не наводить доводів на спростування правильності висновку суду щодо встановлених обставин у справі та їх юридичної оцінки.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, за яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, не встановлені. В касаційній скарзі доводи щодо наявності таких обставин не наведені.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, відповідно у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 248, частиною п`ятою статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду