Справа № 460/937/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Рівне №460/937/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Дем`янюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доРівненської митниці ДФС
про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації та митному оформлені транспортних засобів, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач) про:

- скасування рішення Рівненської митниці ДФС від 19.03.2019 №UA204000/2019/000440/2 про коригування митної вартості товарів, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2018 р.в. VIN НОМЕР_1 ;

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.03.2019 № UA204000/2019/00442.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.12.2018 придбав у дилера ЗАТ "Мій автомобільний центр" (UAB "Mano autocentras", Литва) автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2018 р.в. VIN НОМЕР_1 за ціною 13000,00 євро. Позивач вказує, що подав через представника на Рівненську митницю ДФС митну декларацію від 18.03.2019 №UA204010/2019/209272 та пакет документів, необхідних для розмитнення вказаного автомобіля. Разом з тим, зазначає, що відповідачем відмовлено в оформленні вказаної митної декларації, складено картку відмови та прийнято рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом, внаслідок чого вартість автомобіля збільшена до 24298,50 євро. З метою митного оформлення позивач був змушений здійснити доплату митних платежів у розмір 111536,16 грн., після чого здійснено митне оформлення автомобіля за декларацією від 20.03.2019 №UA204010/2019/209618. Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки подані 18.03.2019 документи містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості заявленого товару та відомості щодо ціни, яка фактично була сплачена декларантом, однак відповідач повідомив декларанта про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, вказує на те, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого товару за резервним методом, відповідач не навів жодних розрахунків, за якими було визначено таку митну вартість товару. Також позивач наголошує, що відповідачем не враховано того, що декларантом для визначення митної вартості 18.03.2019 подавався звіт про оцінку автомобіля, згідно якого вказаний автомобіль має значні пошкодження по всій його поверхні. На підставі наведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 19.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 15.05.2019 о 10:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позову. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що при проведені у відповідності до ст.54 Митного кодексу України контролю визначення митної вартості товару, заявленого позивачем до митного оформлення за митною декларацією від 18.03.2019 №UA204010/2019/209272, в результаті спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками встановлено, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Крім того, звертає увагу на те, що рахунок-фактура на імпортований позивачем автомобіль здійснена у країні Литва, а транспортування вказаного автомобіля здійснювалось з території країни Німеччини. Вказує, що з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу декларанту направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів, зокрема, касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями. Враховуючи ненадання декларантом всіх додаткових документів, витребовуваних митницею, прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товару на підставі інформації, що міститься у формах митного контролю за індексом 105-2 та 106-2, згенерованих АСАУР, на рівні 24298,50 євро. Таким чином, відповідач вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.63-67).

У судовому засіданні 15.05.2019 оголошено перерву до 29.05.2019 до 16:00 год., у зв`язку необхідністю одержання нових доказів, зокрема, виклику свідка - ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 29.05.2019 розгляд адміністративної справи №460/937/18 відкладено до 12.06.2019 до 11:30 год. Викликано у судове засідання, призначене на 12.06.2019 о 11:30 год., свідка: ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 12.06.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.06.2019 проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свідок у судове засідання 12.06.2019 не прибув.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з рахунку - фактури №SF 00049 від 20.12.2018 ОСОБА_2 придбано у компанії UAB "Mano autocentras" автомобіль WV Passat, НОМЕР_1 за ціною 13000,00 євро (а.с.17-18).

З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: легкового автомобіля марки "VOLKSWAGEN", модель "PASSAT", бувшого у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 позивачем, через представника ТОВ "ПЕЛІКАН-ПРО" (декларант), 18.03.2019 подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2019/209272 (попередня митна декларація від 24.12.2018 №R31788163/156963884/700050440), в якій зазначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в сумі 13000,00 євро (а.с.24).

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: рахунок-фактуру з ПДВ (інвойс) № SF 00049 від 20.12.2018 (а.с.24); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.12.2018 UA205010/2018/418811 (а.с.23); рішення про визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД від 15.03.2019 КТ-UA-2019 (а.с.27); договір про надання послуг митного брокера від 21.12.2018 №265 (а.с.46); квитанцію про оплату за митне оформлення від 15.03.2019 №0.0..1 (а.с.48); копію митної декларації країни відправлення від 21.12.2018 №18LTVC0100EK327D19 (а.с.50); копії паспорту та ІПН позивача.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, 18.03.2019 Рівненською митницею ДФС направлено позивачу електронне повідомлення №b24c4572-ce76-4697-95ee-27bad4859484 з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу;

2) висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.

Зазначено, що у відповідності до ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (а.с.52-53).

У відповідь на вказане повідомлення декларантом 18.03.2019 надано митному органу звіт від 11.03.2019 №165Е про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2018 р.в., VIN НОМЕР_1 (а.с.29-35).

18.03.2019 митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UA204000/2019/00442 з причин таких причин: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в ч.3 ст.53 МК України (а.с.28).

19.03.2019 відповідачем прийнято рішення №UA204000/2019/000440/2 про коригування митної вартості товарів, за яким митну вартість легкового автомобіля (бувшого у використанні) марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", 2018 р.в., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 збільшено з 13 000,00 євро до 24298,50 євро (а.с.26).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що у поданих до митного оформлення документах відсутні належні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті за товари), а саме: митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2.

Поряд з тим, згідно повідомлення декларанту, враховуючи електронний довідник SuperSHCWACKE03/2019, вартість товару складає 26 700 євро.

З огляду на викладене, відповідачем було скориговано митну вартість на підставі наявних у нього відомостей (періодичне видання: електронний довідник SuperSHCWACKE03/2019) із застосуванням другорядного (резервного) методу. Для визначення митної вартості транспортного засобу митний орган використав наказ ДМСУ від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів", наказ ДФС України від 11.09.2015 № 689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" та довідкову інформацію з електронного довідника Super SHCWACKE.

При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статті 58-63 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (ст.62, 63 Митного кодексу України).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст.51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч.5 ст.53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч.1 ст.57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог ч.2-3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч.3 ст.318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч.5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України, встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України, передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

-неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

-невірно проведений розрахунок митної вартості;

-невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

-надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що декларант не надав додаткових документів витребовуваних митницею, а саме: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; копію експортної митної декларації; висновки експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням його технічного стану, терміну експлуатації, його комплектації, пробігу.

Разом з тим, судом встановлено, а відповідачем визнано, що усі основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.

Так, приписами ч. 2 ст. 53 МК України, передбачено, що на підтвердження митної вартості товарів до митного органу подається, зокрема, рахунок-фактура (інвойс). Разом з митною декларацією UA204010.2019.209272 представником позивача подано рахунок-фактуру (інвойс) 20.12.2019 SF 00049 на суму 13 000, 00 євро, копію митної декларації країни відправлення від 21.12.2018 №18LTVC0100EK327D19, які не містять між собою розбіжностей чи ознак підробки або відомостей, що не підтверджують числові значення складових вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари. Касовим ордером № 0006 від 19.12.2018 (а.с.110,118) та договором купівлі-продажу автомобіля від 19.12.2018 №19-12/18 (а.с.115, 117) в повній мірі підтверджено, що позивач сплатив підприємству UAB "Manoautocentras" (Литва) за автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , саме 13000 євро.

Таким чином, зазначеним рахунком та додатковими документами, наданими позивачем митниці в повній мірі підтверджено митну вартість товарів на рівні 13000,00 євро.

З огляду на наведене, покликання відповідача на не підтвердження числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Слід зауважити, що підстав для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів у рішенні про коригування митної вартості не наведено, судом встановлено що фактичною підставою для прийняття рішення слугувала інформація, наявна у періодичному виданні: довіднику Schwackeliste.

При цьому, узагальнена інформація, що надає Schwacke інформує про поточну залишкову вартість автомобілів. Програмний продукт Schwacke містить інформацію щодо більше ніж 30 000 типів транспортних засобів і більше 10 мільйонів функцій обладнання. Ціни, зазначені в Schwacke, є середніми цінами та визначаються для кожної моделі транспортного засобу з урахуванням дати реєстрації, об`єму двигуна, типу коробки передач, типу пального, пробігу, терміну експлуатації транспортного засобу, додаткової комплектації тощо. Оскільки вартість колісного транспортного засобу є комплексною величиною, тобто залежить від об`єму двигуна, типу коробки передач, типу пального, додаткової комплектації, терміну експлуатації транспортного засобу (року випуску/років експлуатації), величини пробігу, зазначені критерії є основною складовою, що впливає на визначення кінцевої вартості транспортного засобу. У разі відсутності інформації по одному із зазначених вище критеріїв, можливе допущення похибки у встановлені об`єктивної вартості транспортного засобу.

Програмний продукт Schwacke не враховує дійсного технічного стану конкретного автомобіля та його пошкодження, оскільки ці обставини є унікальними у кожному конкретному випадку. Водночас, ступінь пошкодженості автомобіля є чинником, що найбільше, в порівнянні з іншими чинниками, впливає на його вартість.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та такими, що не підтвердили під час судового розгляду справи належними та допустимими доказами.

Разом з тим, в ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, інформація з довідника Schwackeliste не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов`язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Разом з тим, у рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено жодних визначених Митним кодексом України підстав для витребування додаткових документів.

У відзиві відповідачем зазначено, що згідно довідки про витрати на транспортування автомобіля, його транспортування здійснювалося з Німеччини в Україну. Вищевказану обставину зазначив представник відповідача у судовому засіданні як підставу для прийняття вищевказаного рішення.

Враховуючи, що зазначені обставини не вказані у рішенні про коригування митної вартості в якості підстави для його прийняття, не можуть розглядатися як такі, що слугували підставою для прийняття рішення.

При цьому, статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено наявність обставин, що перешкоджали зазначенню таких доказів в оскаржуваному рішенні.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивачем для митного оформлення, зокрема, подавався звіт від 11.03.2019 № 165Е про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2018 р.в., VIN НОМЕР_1 . Згідно звіту та протоколу огляду від 11.03.2019, здійсненого оцінювачем ОСОБА_4 кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України від 05.04.2008 № 5889, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів від 07.05.2008 № 64610, Сертифікат Фонду Державного майна України від 05.09.2016 № 681/16) здійсненого згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (далі Наказ від 24.07.2009 № 1335/5/1159), автомобіль має значні пошкодження по всій поверхні внаслідок попадання під град, а саме: бампер, обидва крила, вітрове скло, форсунки, фари, капот вм`ятини по всій площі, подушки безпеки, панель даху по всій площі, двері праві передні, двері праві задні, кришка багажника, дзеркало ліве, переднє, заднє, скло і вікна дверей, та потребує відновлення з метою експлуатації, для усунення яких потрібний відновлювальний ремонт обсягом наведеним у калькуляції до звіту. Вказаний звіт є додатковим документом для визначення вартості товару згідно положень Митного кодексу України, визначає вартість авто внаслідок отриманих пошкоджень 13 000, 00 EUR.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Відповідач зазначав, про те, що в процесі консультацій декларанту було повідомлено про відсутність інформації щодо ціни угоди ідентичних та подібних товарів, наданих на експорт в Україну та про відсутність інформації щодо розрахунку митної вартості, а тому ним дотримано послідовність вибору останнього (резервного) методу визначення митної вартості. Разом з тим, саме по собі повідомлення про відсутність інформації не доводить факту проведення митним органом процедури консультацій, оскільки така процедура передбачає обмін інформацією, а не сповіщення декларанта про причини обрання останнього методу.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично.

Також суд враховує наданий до матеріалів справи для підтвердженням вартості транспортного засобу звіт від 11.03.2019 № 165Е про оцінку автомобіля, згідно з висновком якого, вартість авто становить 13 000 євро.

За правилами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею ДФС не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204010.2019.209272 від 18.03.2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що Рішення про коригування митної вартості товарів від 9.03.2019 №UA204000/2019/000440/2 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.03.2019 №UA 204000/2019/00442 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

З усього наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оригінал квитанції про сплату судового збору від 18.04.2019 №75 знаходиться у матеріалах справи (а.с.4).

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються в тому числі з витрат, пов`язаних з розглядом справи, - витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

З матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ "РОЛІДАС АВТО" укладено договір від 25.05.2019 про надання юридичних послуг, яким уповноважено начальника юридичного відділу Онищук І.О. підготувати справу до судового розгляду та здійснити представництво інтересів замовника в суді (а.с.15-16).

Представництво ОСОБА_1 інтересів позивача у даній справі підтверджується довіреністю від 09.04.2019 (а.с.57).

Кошти у сумі 5000,00 грн. за договором про надання юридичних послуг від 25.03.2019, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ "РОЛІДАС АВТО", сплачені на рахунок ТОВ "РОЛІДАС АВТО" згідно з квитанцією №136 від 14.05.2019 (а.с.71), а виконання робіт підтверджується актом наданих послуг з проведеним розрахунком витрат (а.с.114).

Разом з тим, суд враховує, що чинними нормами КАС України передбачено розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, особи, яка є адвокатом.

У відповідності до приписів ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076-VI) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ст.30 Закону Закон №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, понесені позивачем витрати, згідно з актом наданих послуг та розрахунком вартості наданих послуг ТОВ "РОЛІДАС АВТО", в частині надання правової допомоги особою, яка не є адвокатом, розподілу на підставі ст.134 КАС України не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Рівненської митниці ДФС (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33024, ) про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації та митному оформлені транспортних засобів, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці ДФС від 18.03.2019 №UA204000/2019/00442.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці ДФС від 19.03.2019 №UA204000/2019/000440/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС судовий збір у сумі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 червня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.