Справа № 420/768/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/768/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області виконати абз.7 ч.4 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме вважати всі вимоги ОСОБА_1 , викладені в скарзі до ДФС України на вимогу про сплату недоїмки (ЄСВ) №Ф-1889-23-У, задоволеними ДФС України та їх виконати, посилаючись на те, що 05.11.2018р. ОСОБА_1 надіслав до ДФС України Скаргу на Вимогу про сплату боргу №Ф-1889-23-У, котру контролюючим органом отримано 09.11.2018р. Однак, за наслідками розгляду вищеозначеної Скарги від 05.11.2018р., Рішення №19662/В/99-99-11-05-02-25 ДФС України прийнято з порушенням строків встановлених абз.7 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 29.03.2019р. вхід.№11362/19), наголошуючи, зокрема, що за даними автоматизованої системи «Управління документами» ДФС України оскарження ФОП ОСОБА_1 . Вимоги про сплату боргу з ЄСВ від 05.11.2018р. ДФС України отримано 12.11.2018р., про що свідчить штриховий код на означеному зверненні «№12223/інше від 12.11.2018». Таким чином, з урахуванням приписів абз.7 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», граничний строк надання відповіді на оскарження ФОП ОСОБА_1 . Вимоги про сплату боргу з ЄСВ від 05.11.2018р. 12.12.2018р. Відповідач стверджує, що Лист ДФС України «Про розгляд скарги» №19662/В/ НОМЕР_1 на адресу ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом надіслано вчасно, а саме 12.12.2018р. Крім того, відповідач звертає увагу, що ГУ ДФС в Одеській області не розглядало скаргу ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не має можливості виконати вимоги позивача, зокрема, вважати всі вимоги ОСОБА_1 , викладені в скарзі до ДФС України на вимогу про сплату недоїмки (ЄСВ) №Ф-1889-23-У, задоволеними ДФС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито загальне позовне провадження у справі №420/768/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 28.05.2019р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ГУ ДФС в Одеській області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У щодо визначення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені у загальному розмірі 14184,25грн.

Не погодившись з означеною Вимогою ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У позивач - ОСОБА_1 звернувся до ДФС України зі Скаргою від 05.11.2018р. про її скасування.

Судом з`ясовано, що за наслідками розгляду Скарги Ващенко ОСОБА_2 Сергійовича від 05.11.2018р. щодо скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У, ДФС України на ім`я ОСОБА_1 надіслано Лист «Про розгляд скарги» №19662/В/99-99-11-05-02-25 від 12.12.2018р., яким адресата повідомлено, що Вимога ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У сформована для подання до органу державної виконавчої служби на суму зростання боргу, яка є узгодженою, у зв`язку з чим вона не може бути предметом оскарження в адміністративному порядку.

У подальшому, у зв`язку з порушенням, на думку позивача, ДФС України, визначеного абз.7 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 30-ти денного строку розгляду скарги, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС в Одеській області із Листом від 18.12.2018р. щодо задоволення усіх його вимог, викладених у Скарзі від 05.11.2018р. про скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У; скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У; зобов`язання ГУ ДФС в Одеській області оформити вимогу по недоїмці з єдиного соціального внеску і штрафом з урахуванням приписів Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Податкового кодексу України, законів України, судової практики Верховного Суду стосовно відображення у Вимозі з недоїмки ЄСВ заборгованості й штрафів за той період, коли вони виникли; вважати законною сплату ЄСВ 20 числа, відповідно до Постанови ВС від 08.10.2018р. по справі №927/490/18, скасувавши роз`яснення з даного питання ОСОБА_3 .

За наслідками розгляду вищеозначеного Листа ОСОБА_1 від 18.12.2018р. Головним управлінням ДФС в Одеській області на ім`я заявника надіслано Лист від 18.01.2019р. №757/В/15-32-51-08-06, у якому зазначено про відсутність підстав для скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У, відкликавши її з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

У зв`язку з порушенням ДФС України, на думку позивача, визначеного абз.7 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 30-ти денного строку розгляду скарги, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління ДФС в Одеській області виконати абз.7 ч.4 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме вважати всі вимоги ОСОБА_1 , викладені в скарзі до ДФС України на вимогу про сплату недоїмки (ЄСВ) №Ф-1889-23-У, задоволеними ДФС України та їх виконати, є неправомірними, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 перебуває на І групі спрощеної системи оподаткування, та є платником єдиного соціального внеску.

Приписами п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За правилами п.п.16.1.3., 16.1.4. п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010р. №2464-VI, відповідно до статті 2 якого дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п`ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску розглядається, а рішення надсилається протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ГУ ДФС в Одеській області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У щодо визначення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені у загальному розмірі 14184,25грн.

Не погодившись з означеною Вимогою ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У, позивач - ОСОБА_1 звернувся до ДФС України зі Скаргою від 05.11.2018р. про її скасування.

Судом встановлено, що згідно даних автоматизованої системи «Управління документами» означена Скарга ОСОБА_1 від 05.11.2018р. щодо скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У, ДФС України отримано, зокрема, 12.11.2018р. вхід.№12223/інше, що підтверджується датою відповідного штрих коду на вказаному зверненні ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду Скарги ОСОБА_1 від 05.11.2018р. щодо скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У, ДФС України в межах 30-ти денного строку на ім`я ОСОБА_1 надіслано Лист «Про розгляд скарги» №19662/В/99-99-11-05-02-25 від 12.12.2018р.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що Скаргу ОСОБА_1 від 05.11.2018р. щодо скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У ДФС України розглянуто у встановлений абзацом 7 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача - ОСОБА_1 на те, що Скаргу від 05.11.2018р. щодо скасування Вимоги ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018р. №Ф-1889-23 У ДФС України отримано саме 09.11.2018р., оскільки надані позивачем, та наявні у матеріалах справи - копії фіскального чека «Укрпошта» від 06.11.2018р., Витяг з офіційного сайту «Укрпошта» щодо відстеження вантажу згідно накладної №462, на думку суду, не є юридично спроможними доказами, котрі безумовно підтверджують вказані твердження ОСОБА_1 , так як з означених документів жодним чином неможливо встановити надіслання позивачем на адресу ДФС України, зокрема, Скарги від 05.11.2018р., та відповідно її отримання контролюючим органом.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська,5, ) про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.