Справа № 826/16620/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка О.О. та Карпушової О.В.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року (справу розглянуто за правилами спрощеного провадження без виклику сторін) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення НАЗК від 07.09.2018 №1957 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування;

- визнати протиправним та скасувати рішення НАЗК від 07.09.2018 №1958 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.09.2018 №1957 "Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування";

- визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.09.2018 №1958 "Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування".

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачем правомірно з урахуванням нових, відомостей, отриманих від суб`єкта декларування відповідно до частини першої статті 8, абзацу п`ятого частини першої статті 50 Закону, підпункту 4 пункту 3 та абзацу четвертого пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 56 прийнято рішення про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування.

Крім того, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на відсутність порушених прав позивача оскаржуваними рішеннями.

25.04.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.11.2016 позивач подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік.

30.03.2017 позивач подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Відповідач провів повну перевірку вказаних декларацій позивача за 2015 та 2016 роки, висновки щодо яких викладено в рішенні НАЗК від 21.08.2017 №527 "Про результати повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 " та у рішенні НАЗК від 13.10.2017 №959 "Про результати повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України".

07.09.2018 НАЗК прийняло рішення №1957 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування та рішення №1958 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування.

Вважаючи рішення відповідача від 07.09.2018 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що зі змісту оскаржуваних позивачем рішень не вбачається ні предмету призначеної перевірки, ні конкретних меж її проведення, зокрема, НАЗК не зазначено, які саме розділи декларації або яка сама інформація підлягає перевірці та відсутнє посилання на нові докази, отримані відповідачем, які НАЗК має намір перевірити, а тому останні не відповідають вимогам спеціального законодавства та вказував на необґрунтованість посилання відповідача на те, що відомості є новими і йому не було відомо про них на момент проведення повної перевірки декларацій позивача за 2015 та 2016 роки, адже відповідач міг та повинен був проаналізувати наявні у нього відомості (інформацію), у тому числі і ті, що зазначено в самих деклараціях.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 (далі - Закон №1700).

Положеннями статті 50 Закону N1700 визначено, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції" визначений Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що затверджений Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 № 56 (далі - Порядок № 56).

Відповідно до п. 2 розділу І вказаного Порядку достовірність задекларованих відомостей - відповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб`єкта декларування, у разі невстановлення Національним агентством недостовірності задекларованих відомостей у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації. Недостовірність задекларованих відомостей - невідповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб`єкта декларування, що встановлюється на підставі відомостей, отриманих Національним агентством у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 56 повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) (далі - Рішення про проведення перевірки) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції Національного агентства. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та суб`єкта (суб`єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Рішення про проведення перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване посиланням на визначену Законом підставу повної перевірки декларації або декларацій - у разі прийняття Рішення про проведення перевірки щодо більш як одної декларації на одній визначеній Законом підставі. Рішення про проведення повної перевірки на підставі абзацу п`ятого частини першої статті 50 Закону також повинно містити обґрунтування, передбачене пунктом 3 цього розділу.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №56 визначено, що рішення про проведення перевірки приймається на визначених Законом підставах у випадку, якщо:

1) декларація подана службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктом декларування, який займає посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджено рішенням Національного агентства від 17 червня 2016 року N 2, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 липня 2016 року за N 987/29117;

2) у поданій декларації виявлено невідповідності за результатами логічного та арифметичного контролю;

3) подана суб`єктом декларування декларація містить поле (поля), у якому (яких) суб`єкт декларування обрав ознаку "Член сім`ї не надав інформацію" (у випадку, передбаченому частиною сьомою статті 46 Закону);

4) Національне агентство отримало від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел інформацію про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Така інформація повинна стосуватися конкретного суб`єкта декларування та містити фактичні дані, що можуть бути перевірені;

5) встановлення Національним агентством невідповідності рівня життя суб`єкта декларування задекларованим ним майну і доходам за результатами моніторингу способу життя.

Згідно абзацу четвертого пункту 5 Розділу ІІІ Порядку №56 у разі прийняття на підставі підпункту 4 пункту 3 цього розділу рішення про проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася, НАЗК вживає заходів щодо проведення перевірки викладеної інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей лише в частині нових отриманих відомостей, які не перевірялися під час проведення повної перевірки. Така перевірка проводиться в строки, визначені пунктом 14 цього розділу.

Отже, проведення перевірки декларації, якщо повна перевірка відповідної декларації вже раніше проводилася можливе лише за одночасної наявності таких умов: НАЗК отримало інформацію про можливе відображення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей і такі відомості є новими та не перевірялися під час проведення повної перевірки відповідної декларації.

У свою чергу, рішення про призначення проведення такої перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване з посиланням на визначену Законом підставу проведення перевірки.

Наразі, зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що вони не містять ні предмету призначеної перевірки, ні меж її проведення, зокрема, НАЗК не зазначено, які саме розділи декларації або яка сама інформація підлягає перевірці та відсутнє посилання на нові докази, отримані відповідачем, які НАЗК має намір перевірити.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Так, частинами 1, 2 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та успосіб, що визначені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Таким чином, за обставин відсутності у рішенні суб`єкта владних повноважень посилань на передбачені Законом підстави проведення,в даному випадку повторної перевірки декларації, таке рішення суб`єкта владних повноважень не є обґрунтованим. Відповідно, таке рішення суб`єкта владних повноважень не може вважатись правомірним.

Водночас, зі змісту запиту НАЗК від 11.09.2018 №41-01/39733/18, вбачається, що відповідач призначив перевірку розділу 13 "Фінансові зобов`язання" декларацій позивача за 2015 та 2016 роки та, зокрема, щодо обставин не зазначення позивачем загального розміру фінансових зобов`язань перед ПАТ "Креді Агріколь Банк" та АТ АКБ "Банк Аркада", а також підстави застосування позначки "невідомо" у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" щодо кодів ЄДРПОУ банків на користь яких виникли зобов`язання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п. 5 Розділу ІІІ Порядку № 56 Національне агентство при проведенні повної перевірки декларації проводить перевірку всіх відомостей, що відображені в декларації, відповідно до пункту 1 цього розділу, якщо інше не визначено цим Порядком.

Наразі, пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку № 56 визначено, що повна перевірка декларації передбачає такі дії: прийняття Рішення про проведення перевірки; аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації; створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8 - 11 цього розділу; направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу; прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

У свою чергу, відповідно до п.2 Розділу 1 Порядку № 56 - достовірність задекларованих відомостей - відповідність дійсності відомостей, зазначених у декларації суб`єкта декларування, у разі невстановлення Національним агентством недостовірності задекларованих відомостей у встановленому Законом порядку шляхом здійснення контролю та повної перевірки декларації.

З матеріалів справи вбачається, а саме, із розділу 13 "Фінансові зобов`язання" декларацій позивача за 2015 та 2016 роки ним вказані суми сплачених на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" та АТ АКБ "Аркада" у 2015 та 2016 році коштів, а також зазначено на якій підставі виникли відповідні зобов`язання.

Так, у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" декларації за 2015 рік позивач вказав розмір сплаченої у 2015 році на користь АТ АКБ "Банк Аркада" основної суми позики (кредиту) - 107927 грн та процентів за кредитом - 11933 грн, а також вказав, що кредитне зобов`язання виникло 20.03.2007. Крім того, позивач зазначив розмір сплаченої у 2015 році на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" основної суми позики (кредиту) - 32641 грн та процентів за кредитом - 44100 грн, а також зазначив, що кредитне зобов`язання виникло 27.05.2013.

Також, у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" декларації позивача за 2016 рік ОСОБА_1 зазначив розмір сплаченої у 2016 році на користь АТ АКБ "Банк Аркада" основної суми позики (кредиту) - 26981 грн та процентів за позикою (кредитом) - 966 грн, а також зазначив, що кредитне зобов`язання виникло 20.03.2007. Крім того, позивач зазначив розмір сплаченої у 2016 році на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" основної суми позики (кредиту) - 40615 грн та процентів за кредитом - 20436 грн, а також вказав, що кредитне зобов`язання виникло 27.05.2013.

Отже, на момент проведення повних перевірок декларацій позивача за 2015 рік та 2016 рік, у 2017 році, НАЗК повинно було знати, що фінансові зобов`язання позивача у 2015 році не припинилися, оскільки в останніх відображено існування фінансових зобов`язань позивача перед ПАТ "Креді Агріколь Банк" та АТ АКБ "Аркада" та вказано суми сплачених позивачем коштів за кредитами та підставу виникнення фінансових зобов`язань.

Відповідно, інформація про підстави застосування позначки "невідомо" у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" щодо кодів ЄДРПОУ банків на користь яких виникли зобов`язання позивача, яку має намір перевірити відповідач також могла бути перевірена під час первинної перевірки декларації.

При цьому, в рішенні НАЗК від 21.08.2017 №527 "Про результати повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 " та у рішенні НАЗК від 13.10.2017 №959 "Про результати повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України", НАЗК зазначено, що порушення у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" не встановлено.

У рішенні НАЗК від 13.10.2017 №959 "Про результати повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України" зазначено, що у розділах 1, 2, 3, 5-16 декларації суб`єкта декларування порушень не встановлено (аркуш 4 рішення).

Колегія суддів зауважує, що твердження відповідача про те, що інформація щодо наявності у суб`єкта декларування фінансових зобов`язань перед ПАТ ПАТ "Креді Агріколь Банк" станом на 31.12.2015 та 31.12.2016, а також перед АТ АКБ "Аркада" станом на 31.12.2015, що була отримана суб`єктом владних повноважень 26.06.2018 за вх.№К-5784/18 від ОСОБА_1 є новими відомостями та не перевірялися під час проведення повної перевірки відповідної декларації - безпідставні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих ним рішень з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу колегія суддів наголошує, що важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, прийняття за її наслідками відповідного рішення, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.

Дії або рішення суб`єкта владних повноважень вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках, коли такими діями порушуються суб`єктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються).

Правомірне очікування виникає у особи в тому випадку, коли внаслідок правового регулювання зі сторони суб`єкта владних повноважень у особи наявне розумне сподівання, що стосовно неї суб`єкт владних повноважень буде діяти саме так, а не інакше.

Наявність «законних очікувань (яку в кожному окремому випадку встановлює Суд) є передумовою для відповідного захисту. В свою чергу, умовою наявності законного очікування в розумінні практики Європейського суду з прав людини є достатні законні підстави (sufficient legal basis) в національному праві або усталена практика публічної адміністрації. Іншими словами, законне очікування - це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права.

Позивач, з урахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правомірно очікував, що таке перевірка вже була проведена, відомості, зазначені в деклараціях за 2015,2016 роки є достовірними, раніше перевірялися, оскільки будь-яких зауважень, вимог про надання додаткових документів , пояснень НАЗК стосовно відомостей, зазначених у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» не вимагалося.

Колегія суддів зазначає, що не дотримання вимог зазначених вище вимог, перешкоджає існуванню стабільного правового положення особи.

Недотримання власних процедур суб`єктом владних повноважень порушує законні очікування особи, порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність порушеного права позивача, та зауважує, що метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

В обґрунтування порушення прав та законних інтересів позивач вказував, що прийняття оскаржуваного рішення шкодить його діловій репутації. Крім того, у разі виявлення за результатами проведення повторної перевірки декларацій позивача за 2015 та 2016 роки, ознак адміністративного правопорушення позивача може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

А тому, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення безпосередньо впливають на права та законні інтереси позивача.

Враховуючи викладене, рішення НАЗК від 07.09.2018 №1957 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування та рішення НАЗК від 07.09.2018 №1958 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Віце-прем`єр-міністром України, в частині нових відомостей, отриманих від суб`єкта декларування є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

О.В.Карпушова