Справа № 480/358/19
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2019 р. Справа № 480/358/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,
представника відповідача Єрьоменко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу №480/358/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника управління Укртрансбезпеки у Сумській області Шевеля Ігоря Миколайовича від 17.12.2018 № 036760 про застосування адміністративного-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.12.2018 ним отримано постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036760 від 17.11.2018 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 гривень, оскільки ним було допущене порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки відповідачем при винесенні вказаної постанови не враховано, що водій 30.10.2018 перебував у відпустці, а тому тахокарта за вказаний день правомірно не надавалась. Окрім того, позивач зазначає, що необхідно було застосувати адміністративно-господарський штраф у розмірі 340 грн., а саме абз. 8 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 04.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 20.02.2019 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 14.03.2019.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2019.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, надіслав на адресу суду відзив, у якому зазначив, що оскаржувана постанова є правомірною та в повній мірі відповідає як нормам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, жодних клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилали.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18.12.2018 позивач отримав постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036760 від 17.11.2018 про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 гривень, оскільки ним було допущене порушення ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036760 від 17.12.2018, ОСОБА_1 , 27.11.2018 об 11:55 год. у м. Суми по вул. Кооперативна, допустив порушення, які описані в акті №093621.
Відповідно до акту № 093621 «проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом» від 27.11.2018, державні інспектори Управління Укртрансбезпеки у Сумській області Петриченко О.М. та Кош Ю.Д. у м. Суми по вулиці Кооперативна об 11:55 год. на підставі направлення на перевірку від 26.11.2018 № 005303 провели перевірку транспортного засобу Мерседес ОСОБА_2 , номерний знак НОМЕР_1 з водієм, ОСОБА_3 , посвідчення водія НОМЕР_2 , та виявили порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме, при перевезенні пасажирів по нерегулярному маршруту Суми-Харків відсутній щоденний реєстраційний лист обліку режиму праці та відпочинку водія (тахошайба) за 30.10.2018, чим порушено ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Таким чином, державними інспекторами зафіксовані порушення статті 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», які полягали в ненаданні водієм реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку, саме за 30.10.2018.
Відповідно до трудового договору №2 від 21.06.2016 між працівником та фізичною особою, ОСОБА_3 є працівником ОСОБА_1 .
Позивач, оскаржуючи вищевказану постанову вказує, що вона є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не був присутній під час перевірки, його не запрошували на розгляд матеріалів до ухвалення постанови про застосування штрафу. В свою чергу, водій ОСОБА_3 надав інспекторам документи на підтвердження того, що з 28.10.2018 по 27.11.2018 він перебував у відпустці, а саме «бланк подтверждения деятельности». Із вказаного документа вбачається, що з 28.10.2018 по 27.11.2018 водій перебував у відпустці та не працював, однак інспектори повідомили, що вказаний заповнений бланк не є переконливим доказом, оскільки їм відомо, що водій ОСОБА_3 30.10.2018 перебував на роботі, оскільки в цей день його було притягнуто до відповідальності за працю нібито 05.10.2018. Проте, як зазначає позивач, вказане не відповідало дійсності, оскільки перевірка 30.10.2018 дійсно відбувалась, перевіряли інспектори ФОП ОСОБА_1 - позивача, який запросив на місце зупинки транспортного засобу водія ОСОБА_3 для надання документів державним інспекторам Управління Укртрансбезпеки, але в цей день водій перебував у відпустці, ніяких перевезень не здійснював, а лише брав участь у проведенні перевірки.
Позивач зазначає, що оскільки він здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, а п.33 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті встановлено, що водій використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, тобто тахокарти повинні бути лише в ті дні, протягом якого водій керував транспортним засобом. Як зазначено вище, в період з 28.10.2018 по 27.11.2018 водій не керував транспортним засобом та перебував у відпустці, а тому він і не міг надати тахокарту за 30.10.2018.
У даному випадку, водій і надав перевіряючим бланк підтвердження діяльності, де і містилась інформація, що станом на 30.10.2018 водій перебував у відпустці.
Таким чином, порушення зафіксоване державними інспекторами не мали місця, а притягнення до відповідальності є безпідставним.
Крім того, позивач зазначає, що як вбачається з оскаржуваної постанови, до позивача застосовано штраф у розмірі 1700,00 грн., відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Проте, за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів відповідальність настає відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Таким чином, позивач вказує на те, що навіть припускаючи про наявність порушень (як зазначено вище, особою, яка розглядала справу водію повідомила, що він - водій ОСОБА_3 , нібито перебував на роботі 30.10.2018), то за таких обставин відповідальність мала б настати відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, свою позицію обґрунтовує наступним.
Спірні правовідносини регулюються відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), зокрема:
п.2. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
п.3. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
п.4. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
п.12. Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
п.14. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
п.19. Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.
В позовній заяві позивачем вказано, що він не був присутній під час перевірки.
Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначені в обґрунтування своїх вимог будь-які норми, які б передбачали обов`язкову присутність автомобільного перевізника під час проведення рейдової перевірки.
Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Як вбачається з матеріалів перевірки, зокрема, з Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 093621 від 27.11.2018, складеного відносно суб`єкта господарювання ФОП Козаченка Віталія Анатолійовича, при наданні послуг з перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом Суми-Харків на момент перевірки транспортного засобу марки «MERCEDES», номерний знак НОМЕР_1 , посадовими особами виявлено порушення, а саме, не оформлений щоденний реєстраційний лист обліку режиму праці та відпочинку водія (тахошайба) за 30.10.2018, чим порушено ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
У відповідності до вимог п. 26 Порядку № 1567, про час і місце розгляду справи автомобільного перевізника повідомлено під розписку.
17 грудня 2018 року, уповноваженою посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, в присутності ОСОБА_1 , розглянуто наявні матеріали про порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт. Під час розгляду справи представник автомобільного перевізника письмові пояснення не надавав.
Проте, надані усні пояснення, як зазначає відповідач, не вказували на відсутність в діях автомобільного перевізника ОСОБА_1 ознак порушень, а так і підстав не винесення стосовно нього Постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу. У зв`язку з цим, за результатами розгляду справи, було винесено Постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 036760 від 17.12.2018 за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Слід зазначити, що позивачем допущено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» - автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Частиною 4 ст. 39 даного Закону передбачені документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Суд зазначає, що перелік документів визначений частиною 4 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпний, оскільки передбачає наявність інших документів, передбачених законодавством України.
Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 3.3. Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до Поправки 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), з 20 грудня 2010 року загальна кількість тахокарт у водіїв має складати 29 тахокарт (тобто за поточний день та попередні 28 календарних днів).
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Відповідач, заперечуючи факт перебування водія 30.10.2018 у відпустці зазначає, що за наявними даними відповідача, водій ОСОБА_4 30.10.2018 не перебував у відпустці, виходячи з наступного.
30.10.2018 під час рейдової перевірки державними інспекторами Управління було виявлено факт порушення режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, складено Акт № 093442.
Відповідно до складеного Акту № 093442, водій ОСОБА_4 , крім інших документів, надав документ, що посвідчує особу - посвідчення водія ВМВ011499 від 17.07.2007, також водій був ознайомлений зі змістом порушення, про що свідчить його підпис на відповідний запис.
Отже, як вказує відповідач, бланк підтвердження діяльності щодо перебування водія ОСОБА_4 у відпустці, не може бути належним доказом.
Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи по Акту № 093442, автомобільний перевізник ОСОБА_1 , як зазначає відповідач, не повідомляв, що водій ОСОБА_4 перебував у відпустці 30.10.2018 та не надавав бланк підтвердження діяльності, в якому міститься інформація щодо відпуски водія.
Погоджуючись із прийнятим рішенням, а саме із винесеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036512 від 05.11.2018, автомобільний перевізник в той же день сплатив штраф у розмірі 340 грн.
Також суд звертає увагу на те, що відповідно до пояснень водія, викладених у акті №093621 від 23.11.2018, останній пояснив відсутність «тахошайби» тим, що на вказаному транспортному засобі працює перший день, «тахошайби» за попередні дні знаходяться у іншого водія.
З метою з`ясування об`єктивних обставин справи, а саме факту перебування водія у відпустці 30.10.2018, судом було зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області надати суду належним чином завірену копію таблиці 6 додатку 4 до звіту ЄСВ за жовтень та листопад 2018 року, яка подана ФОП ОСОБА_1
Ознайомившись з відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, звіт за 10.2018 та за 11.2018 (таблиця 6 додаток 4), судом встановлено наступне.
Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511) затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів.
Відповідно до пункту 1 розділу 3 Порядку, звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подається за формою Д4 згідно з додатком 4 до цього Порядку.
Пункт 9 розділу 4 Порядку, визначає порядок формувань звіту, а саме:
Таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку призначена для формування страхувальниками у розрізі кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої їй заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у звітному місяці.
Графа 10 «Код типу нарахувань» заповнюється страхувальником лише у випадках, передбачених переліком кодів типу нарахувань 1-14.
Суми, нараховані за дні щорічних та додаткових відпусток, вносяться до графи 17 «Загальна сума нарахованої заробітної плати (нарахованого доходу) (усього з початку звітного місяця)» із зазначенням відповідного місяця тільки в сумі, що припадає на дні відпустки у цьому місяці, з кодом типу нарахувань 10.
Суми, що припадають на дні відпустки в наступних місяцях, включаються до поля наступних місяців і відображаються в окремих рядках за першим рядком з кодом типу нарахувань 10.
Крім того, вказаним Порядком затверджено форму таблиці 6 додатку 4, в якій також зазначено код типу нарахувань, а саме:
«10 - нарахована сума заробітку (доходу) грошового забезпечення за дні відпустки».
Отже, зі звіту наданого на виконання ухвали суду вбачається, що ОСОБА_4 не перебував у відпустці в жовтні та листопаді 2018 року, оскільки відсутній код типу нарахувань «10» в графі «Код типу нарахувань» для ОСОБА_4 .
Окрім того, позивач звертає увагу суду на те, що до нього необхідно було застосувати адміністративно-господарський штраф у розмірі 340 грн., а саме абз. 8 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В свою чергу, суд зазначає, що під час перевірки старшими державними інспекторами не було виявлено порушення режиму праці та відпочинку водія 30.10.2018, оскільки на момент перевірки та під час розгляду справи було встановлено, що не оформлена тахокарта за 30.10.2018, з даних якої можливо виявити або не виявити порушення режиму праці та відпочинку водія.
У зв`язку з вищевикладеним, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат у вигляді сплаченого судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 13 червня 2019 року.

Суддя С.М. Глазько