Справа № 620/438/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Справа № 620/438/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Чернігівського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.08.2018 р.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Постановляючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача стажу на роботах за Списком № 2 підтверджено документально, зокрема записами в його трудовій книжці, а також з того, що відповідними доказами підтверджується й проведення атестації його робочого місця.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не було надано уточнюючу довідку відповідно до Порядку № 637, яким передбачено подання такої довідки при відсутності трудової книжки або записів у ній, що в даному випадку, на думку апелянта, відсутні підстави для призначення позивачу пільгової пенсії і що судовий збір слід стягувати з Державного бюджету України, а не за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.07.2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

До вказаної заяви позивачем було додано документи, які підтверджують наявність у нього стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

1) копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , згідно з якої позивач з 03.03.1986 р. по 30.06.2000 р. працював на посаді електрогазозварювальника на підприємстві «Чернігівгазбуд». Трудова книжка позивача містить дані про прийняття та звільнення з роботи, дати та номери наказів, на підставі яких були внесені записи до трудової книжки, підпис уповноваженої особи та печатку підприємства;

2) довідку ПрАТ «Чернігівгазбуд» від 21.03.2018 р. № 34, в якій зазначено, що позивач працював електрогазозварювальником у ПрАТ «Чернігівгазбуд» з 03.03.1986 р. по 30.06.2000 р.

Проведення атестації робочих місць ВАТ «Чернігівгазбуд» підтверджено матеріалами наданими до органу Пенсійного фонду України Департаментом соціального захисту населення Чернігівської ОДА листом від 03.04.2018 р. № 08-21/3173.

За наслідками розгляду заяви позивача, Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення, оформлене протоколом від 22.10.2018 р. № 06, про відмову у призначенні пенсії. Підставою для відмови стало ненадання позивачем уточнюючої довідки відповідно до Порядку № 637

Про вказане рішення позивача було повідомлено листом Менського відділу з питань призначення, перерахунку, та виплати пенсії Чернігівського ОУПФУ від 22.10.2018 р. № 653/10, в якому також зазначено, що для підтвердження спеціального трудового стажу не була надана уточнююча довідка

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58), Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442 (далі - Порядок № 442), Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41 (далі - Методичні рекомендації), Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383 (далі - Порядок № 383).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 144 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення містяться також в п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.14 Інструкції № 58 передбачено, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

У п.п. 1, 3, 20 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

У п. 10 Порядку № 383 закріплено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно з п. 4.5 вищевказаного Порядку якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для призначення особі пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 є наявність у неї відповідного стажу роботи, який підтверджується документально, у першу чергу записами в трудовій книжці.

При цьому, саме трудова книжка є основним документом, яким підтверджується стаж роботи особи на певній посаді, і лише за її відсутності або за відсутності в ній відповідних записів в особи виникає необхідність подання уточнюючої довідки в Порядку № 637.

Разом з тим, віднесення періодів роботи до пільгового стажу здійснюється незалежно від дати внесення посади або професії до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що період роботи позивача на посаді електрогазозварювальника з 03.03.1986 р. по 30.06.2000 р. на підприємстві «Чернігівгазбуд» підтверджується записами в його трудовій книжці, а також додатково довідкою вказаного підприємства.

Крім того, матеріалами справи підтверджується проведення атестації робочих місць підприємства, в якому працював позивач.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період роботи позивача на посаді електрогазозварювальника з 03.03.1986 р. по 30.06.2000 р. підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що надає позивачу право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Доводи апелянта про те, що позивачем не було надано уточнюючу довідку відповідно до Порядку № 637, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки надання такою довідки передбачено вказаним Порядком № 637 виключно в разі відсутності у позивача трудової книжки або записів у ній, але, як відзначалося вище, у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи і її копія надавалася ним відповідачу при зверненні із заявою про призначення пільгової пенсії.

Тож, такі доводи апелянта взагалі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Твердження апелянта про відсутність підстав для призначення позивачу пільгової пенсії також є необґрунтованими та безпідставними.

Посилання апелянта на те, що судовий збір слід стягувати з Державного бюджету України, а не за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, прямо суперечать ст. 139 КАС України.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: