Справа № 260/1411/18
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2019 року м. Ужгород№ 260/1411/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньоворітської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нижньоворітської сільської ради (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Нижньоворітської сільської ради рішення 28 сесії 7 скликання «Про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» №194 від 02.11.2018 року, яким встановлено межу між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд згідно проекту розподілу кварталу території двору житлової забудови між двором № НОМЕР_1 та №77 в АДРЕСА_1 . Задільське, вул. Миру, згідно третього варіанту поданого в заяві.

Позов мотивовано тим, що 02.11.2018 року Нижньоворітська сільська рада на 28 сесії 7 скликання прийняла рішення «Про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», яким розглянувши заяви громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вирішила встановити межу між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд згідно проекту розподілу кварталу території двору житлової забудови між дворами № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 77 в АДРЕСА_1 . Задільське, вул. Миру, згідно третього варіанту поданого в заяві. Вказує на те, що рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Нижньоворітської сільської ради № 194 від 02.11.2018 року про встановлення межі є таким, що суперечить вимогам земельного законодавства, та таке рішення позбавило його права повноцінного користування подвір`ям, проїздом/проходом до власного будинковолодіння, його обслуговування, а також унеможливило на законних підставах набути права власності на земельну ділянку, закріплену під будівництво та обслуговування житлового будинку і споруд. Позивач зазначає, що сільської радою встановлено межу на підставі «проекту території двору житлової забудови», однак такий вид земельно-кадастрової документації при погодженні меж між суміжними земельними ділянками не передбачено та вказує на те, що відповідачем прийнято рішення всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що прийняте ним рішення є наслідком всебічного, об`єктивного і безстороннього розгляду межового спору та відповідно до ст. 107 Земельного Кодексу України фактично рекомендовано визначити межу земельних ділянок, що перебувають в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за одним із варіантів, запропонованих останнім.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого.

Третя особа та його представник в судове засідання не з`явились, проте в матеріалах справи міститься заява від представника про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову заперечують.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у зв`язку з чим, на підставі ст. 377 Цивільного кодексу України, у неї виникло право на землю під вказаними об`єктами нерухомості. Згідно записів Погосподарської книги та Земельно-кадастрової книжки Нижньоворітської сільської ради за даним дворогосподарством (с. Задільське, вул. Миру, 77) обліковується земельна ділянка загальною площею 0,56 га з якої: 0,07 га під будівництво та обслуговування житлового будинку і споруд, а також 0,49 га для ведення особистого селянського господарства і пасовища.

Рішенням сесії Нижньоворітської сільської ради від 02.11.2018 року 28 сесії 7 скликання «Про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», встановлено межу між земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд згідно проекту розподілу кварталу території двору житлової забудови між дворами № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 77 в АДРЕСА_1 . Задільське, вул. Миру, згідно третього варіанту, поданого в заяві.

Не погоджуючись з таким рішенням Нижньоворітської сільської ради позивач звернулась до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Змістом ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Оскаржуваним рішенням існуюча фактична межа змінена (перенесена) і у користування ОСОБА_2 перейшла територія (площа) подвір`я будинковолодіння позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських рад у сфері землеустрою належать питання організації і здійснення землеустрою, а також контроль за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Землеустрій, відповідно до вимог ст.20 та ч.2 ст.25 Закону України «Про землеустрій» проводиться в обов`язковому порядку шляхом розробки відповідної документації, до якої відноситься також і технічна документація із землеустрою щодо визначення і встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Порядок та підстави встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) визначені ст. 55 вказаного Закону.

Відповідно до приписів ст. 107 Земельного кодексу України, чинних на момент винесення незаконного рішення встановлено, що основою для встановлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Механізм встановлення меж земельних ділянок в натурі визначено Інструкцією про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010р. № 376 (надалі - Інструкція). Згідно з пунктом 1.3 Інструкції межовий знак - це спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає в себе: підготовчі робити, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками та інший перелік згідно вказаного пункту, який є обов`язковим. Згідно з п. 3.1 Інструкції про встановлення меж земельних ділянок в натурі межі земельної ділянки закріплюються межовими знаками. Закріплення межовими знаками земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою (п. 3.12 Інструкції). Виконавцем являється - юридична особа або фізична особа-підприємець, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням, та є сертифікованими у даній галузі.

Розділами 2, 4 Інструкції деталізовано порядок та підстави встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Зокрема, пунктами 4,3 та 4,4 Інструкції прописано що відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої, відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України, документації із землеустрою. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Отже, сільська рада уповноважена на вирішення земельних спорів та на погодження меж земельної ділянки, у встановленому порядку, однак в даному випадку сільська рада земельний спір не вирішувала, як вбачається з матеріалів справи комісія по вирішенню земельного спору не утворювалась..

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з матеріалів справи для вирішення земельного спору третя особа ОСОБА_2 не надав сільській раді технічну документацію із землеустрою, відтак в разі відсутності технічної документації із землеустрою, встановлювати межі на підставі інших документів орган місцевого самоврядування не мав повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною 1 статті 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини та те, що позивачем доведено неправомірність оскарженого рішення органу місцевого самоврядування, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають вимогам закону та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, відтак, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 72, 77, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Нижньоворітської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Нижньоворітської сільської ради 28 сесії 7 скликання "Про встановлення межі між земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд" №194 від 02.11.2018 року.

3. Стягнути з Нижньоворітської сільської ради (Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Центральна, 114, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ) судові витрати по справі у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 червня 2019 року.

СуддяЯ.М. Калинич