Справа № 361/2306/18
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2306/18
провадження № 2-а/361/22/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Коваль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Якупець Олександра Анатолійовича про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 955181 від 15 квітня 2018 року, винесену відносно нього інспектором поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Якупцем О.А., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою інспектора поліції Якупця О.А. серії НК № 955181 у справі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. п. 9.8, 11.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме: рух на транспортному засобі марки Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом без включеного світла денних ходових вогнів та рух у крайній лівій смузі при вільній правій, без мети повороту наліво.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки на його вимогу провести розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства та ознайомити його з конституційними правами інспектор поліції Якупець О.А. розгнівався, будь-яких доказів, зокрема, показів свідків, фото чи відеофіксації вчинення ним правопорушення відповідач йому не надав. Також зазначав, що інспектор поліції Якупець О.А. виніс постанову про вчинення ним правопорушення без урахування наданих ним пояснень та заперечень, можливості скористатися правовою допомогою йому не надав.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд задовольнити його позовні вимоги повністю.

Відповідач інспектор поліції Якупець О.А., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Представник Департаменту патрульної поліції Орлов О.С. подав до суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при розгляді справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 інспектор поліції ОСОБА_2 .А. діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

15 квітня 2018 року інспектором поліції Якупцем О.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії НК № 955181, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Інспектор поліції ОСОБА_3 при винесені цієї постанови встановив, що 15 квітня 2018 року о 12.00 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-01 Київ-Чернігів, керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза межами населеного пункту, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР та рухався в крайній лівій смузі при вільній правій без мети повернути наліво, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюється Правилами дорожнього руху (далі ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За змістом положень ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до адміністративної відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

У п. 9.1 розділу 9 Попереджувальні сигнали ПДР встановлено, що попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Згідно із п. 9.2 розділу 9 Попереджувальні сигнали ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

За змістом п. 1.10 ПДР денні ходові вогні зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку, що вимога про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами денних ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами ПДР встановлений розділом 19 цих ПДР.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що ближнє світло фар у даному випадку не застосовується в розумінні денних ходових вогнів, тобто зовнішнього освітлювального приладу, за порушення користування яким настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідачем в оскаржуваній постанові зазначено порушення Правил дорожнього руху, передбачене пунктом 9.8 розділу 9 Попереджувальні сигнали, натомість, як уже зазначалося, порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 ПДР, про порушення вимог якого суб`єктом владних повноважень не зазначено.

Виходячи з наведених норм, суд дійшов висновку, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є саме попереджувальним сигналом згідно із пунктом 9.1 розділу 9 Попереджувальні сигнали ПДР.

Суд вважає, що правопорушення, зафіксоване інспектором Якупцем О.А. в оскаржуваній постанові серії НК № 955181 від 15 квітня 2018 року, а саме: рух поза межами населеного пункту в світлу пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Водночас ст. ст. 121-128, ч. ч. 1, 2 ст. 129, ст. ст. 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення адміністративної відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем інспектором ОСОБА_4 невірно кваліфіковано дії позивача ОСОБА_1 та помилково притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 9.8 ПДР, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу вимог законності.

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису долученого до відзиву представником відповідача вбачається, що на цьому відео зафіксована лише зупинка водія ОСОБА_1 та складання постанови про адміністративне правопорушення, однак відсутній факт порушення позивачем вимог п. 11.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення НК № 955181 від 15 квітня 2018 року не дають суду можливості встановити наявність порушення позивачем вимог ПДР та відповідно наявність вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використанні як докази у справі.

Будь-яких інших доказів підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п. 11.5 ПДР відзив не містить та відповідачем суду не надано.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви щодо винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором поліції не було встановлено всіх фактичних даних справи, не в повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що вина позивача у порушенні ним вимог п. 11.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції Якупцем О.А. не були з`ясовані всі обставини справи, не встановлені можливі свідки правопорушення, доказів фото-, відеофіксації адміністративного порушення суду не надано, тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову НК № 955181 від 15 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу цього адміністративного правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП, правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем у суді не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 955181 від 15 квітня 2018 року, винесену інспектором поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Якупцем Олександром Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.