Справа № 1440/2487/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2487/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 14.11.2018р.) по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 року ГУ ПФ України в Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУ юстиції у Миколаївській області, Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати постанову від 24.09.2018 року ВП №56475112 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова є неправомірною, оскільки була прийнята передчасно та з порушенням норм законодавства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у задоволенні вказаного позову ГУПФ України в Миколаївській області - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУПФ України в Миколаївській області 22.11.2018р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 року по справі №814/2978/17 (яке набрало законної сили 15.05.2018р.) задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2016 року відповідно до ст.63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови КМУ №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області ПС №329 від 28.04.2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

18.05.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист у справі №814/2978/17.

Далі, на підставі заяви позивача (стягувача) ОСОБА_1 , посадовою особою відповідача 24.05.2018р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56475112, якою, в свою чергу, боржника - ГУ ПФУ було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що надати документальні підтвердження.

11.06.2018 р. до відповідача надійшов лист від ГУПФ №4271/08, в якому позивач зазначив, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а виплата різниці за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 буде виплачуватись в порядку передбаченому Постановою КМУ №103. Тобто, у цьому листі до ВДВС позивач фактично зазначив про повне фактичне виконання рішення суду та просив закінчити (закрити) виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404.

24.09.2018 року державним виконавцем прийнято постанову ВП №56475112 про накладення на ГУПФ України в Миколаївській області штрафу в сумі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), якою боржника також було одночасно зобов`язано виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання постанови та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з такими діями та цим передчасним рішенням відповідача, позивач 10.10.2018 року звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та передчасності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірної постанови державного виконавця.

Однак, разом з тим, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Так, як слідує зі змісту приписів ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.63 вказаного Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на 3-й робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3-х робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

За правилами ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.75 цього ж Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Так, як встановлено судами 1-ї та 2-ї інстанцій з матеріалів справи, ГУ ПФУ фактично не здійснило виплату, яка виникла з 01.01.2016р. по 30.04.2018р. у зв`язку з тим, що виплату перерахованого розміру пенсії, а також доплату різниці пенсії між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.01.2016р. по 30.04.2018р. забезпечено в порядку, передбаченому постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

У відповідності до приписів пп.4,5 п.4 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» (затв. Постановою правління ПФУ №28-2 від 22.12.2014р. та зареєстр. в МЮУ 15.01.2015р. за №40/26485), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія ОСОБА_1 на сьогоднішній день фактично була перерахована та виплачується на підставі рішення суду по справі №814/2978/17.

З вищенаведеного слідує, що невиконання судового рішення ГУПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 13.06.2018 року по справі №757/29541/14-а.

Крім того, 16.07.2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі №811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною даній справі, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Так, зокрема, у справі №811/1469/18, право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". При цьому, постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 року №103, не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення суду по справі №814/2978/17 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, судова колегія приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на ГУПФ України в Миколаївській області за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.2 ст.308 та п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 24.09.2018 року ВП № 56475112 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. - скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук