Справа № 240/354/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/354/19

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку позовної давності в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у підвищенні розміру пенсії на 5 % та зобов`язати відповідача встановити йому основний розмір пенсії в розмірі 58 % грошового забезпечення.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

До початку судового засідання представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В обґрунтування клопотання представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначено, що виплата пенсій носить щомісячний характер, а позивач є пенсіонером УМВС України в Житомирській області з вересня 2012 року та неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України, відтак про порушення свого права, якщо вважав його порушеним, він міг дізнатися при виплаті пенсії за відповідний період. Позовна заява подана ним лише 15.01.2019, тобто поза межами строків, визначених ст.122 КАС України, тому підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст.123 КАС України.

Представники сторін прибули до суду, подали клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Зважаючи відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши доводи клопотання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

В силу приписів частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом і розгляду справи, далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Установлений КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 10.07.2018 щодо питання збільшення розміру пенсійного забезпечення на 5% відповідно п.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.07.2018 №І-3505 позивачу повідомлено про те, що пенсія обчислена в розмірі 53% грошового забезпечення. Інше чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, а також ураховуючи предмет спору, суд вважає, що в даному випадку днем, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав та інтересів є день отримання вказаного листа відповідача, тобто 31.07.2018.

Позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії направлена на адресу суду поштою 23.01.2019, про що свідчить відбиток поштового штампу на конверті, в якому була надіслана позовна заява.

Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача на недотримання позивачем строку звернення до суду, визначеного 122 КАС України, є необґрунтованими, а тому підстави для застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 123 КАС України, а також підстави для залишення позовної заяви без розгляду, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 240 цього Кодексу, відсутні.

Відтак, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Ю. Романченко

інше