Справа № 440/4226/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Савченко А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 р. Справа № 440/4226/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.01.2019 р. (ухвалене суддею Савченко А.Г., повний текст якого складено 18.01.2019 р.) по справі № 440/4226/18

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту Полтавське ОУПФУ Полтавської області, відповідач), в якій просить суд: визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.09.2017 у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01.08.2018 р.; зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виконати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.09.2017 р. у справі № 554/6988/17 в частині нарахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення до довічного грошового утримання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.01.2019 р. заяву ОСОБА_1 задоволено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення судове рішення від 18.01.2019 р. по справі № 440/4226/18, винести рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 . Полтавським Об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області рішення суду виконано у повному обсязі у чіткій відповідності до його резолютивної частини - здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді починаючи з 01.09.2017 р. відповідно до довідки господарського суду Полтавської області № 10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року, без обмеження граничного розміру, без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки така не входить до складу суддівської винагороди. Отже, з викладених підстав, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.04.2004 р. працював на посаді судді господарського суду Полтавської області, а з 17.12.2010 р. відповідно до постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 р. звільнений з посади у відставку і з цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з довідкою господарського суду Полтавської області від 22.08.2017 р. № 10-11/1082-17 його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.12.2016 р. склала: 25 333,33 грн, у тому числі: оклад 16 000 грн, надбавка за вислугу років (50% посадового окладу) 8000 грн, інші види: 1/12 грошової допомоги на оздоровлення до відпустки - 1333,33 грн. (а.с.13)

На підставі вказаної довідки позивач звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою від 22.08.2017 р., в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.08.2017 р. № 80 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно положень ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з відсутністю правових підстав, так як законодавством не передбачено включення 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.09.2017 р. у справі № 554/6988/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017 р., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.08.2017 р. № 80; зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01.09.2017 р., відповідно до довідки господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року, без обмеження граничного розміру (а.с. 8-9).

На виконання вказаного судового рішення Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області здійснено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці в розмірі 86% із заробітної плати 25 333,33 грн на підставі довідки господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17 з 1 вересня 2017 року, внаслідок чого розмір довічного грошового утримання судді у відставці склав 21 786,66 грн.

У зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді, 01.08.2018 року позивач отримав довідку господарського суду Полтавської області від 01.08.2018 року № 10-11/786-18 про те, що його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 26 430,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 17 620,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 8810,00 грн, інші виплати: 1/12 допомоги на оздоровлення відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 1468,33 грн (а.с. 14).

Цього ж дня, позивач звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до отриманої нової довідки.

На підставі поданої заяви, Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 1 серпня 2018 року в розмірі 86% від заробітку 26 430,00 грн.

При цьому листом від 14 вересня 2018 року № 596/Г-14/2 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що при здійсненні перерахунку з 1 серпня 2018 року не враховано матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1/12, оскільки постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року передбачено здійснити перерахунок згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року. При цьому судовим рішенням від 15 вересня 2017 року не передбачено обов`язку здійснювати перерахунки з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в подальшому (а.с. 6).

Не погоджуючись з такими діями Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, вважаючи протиправним неврахування при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді з 1 серпня 2018 року матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1/12 з огляду на чинне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17, ОСОБА_2 й ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці позивача, а оскільки отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове пенсійне страхування, мають ураховуватись в заробітку (доходу) застрахованої особи для обчислення її пенсії, відповідач зобов`язаний перерахувати щомісячне довічне грошове утримання позивача з урахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Полтавського ОУПФУ Полтавської області щодо невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі № 554/6988/17 в частині невиплати 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з 01 серпня 2018 року та знаходить порушеним право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, в Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, є Закон України Про судоустрій і статус суддів.

У відповідності з частинами першою, другою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), правила якого застосовувались при призначенні позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

За правилами, встановленими статтею 134 Закону №2453-VI, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Зазначеним законом чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного утримання.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

З огляду на викладене, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 27.02.2018 р. в справі № 738/1343/17, від 20.03.2018 року в справах №749/951/17, № 736/964/17, від 25 квітня 2018 року в справі №333/4196/17, від 17 квітня 2018 року в справі №352/1918/17, від 23 травня 2018 року в справі №750/6865/17, від 18.07.2018 року по справі № 638/12151/17, від 19.06.2018 року в справі № 592/7834/17, від 09 листопада 2018 року у справі № 730/567/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 332/1580/17, від 23 листопада 2018 року у справі № 727/4730/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 591/678/17, від 16 травня 2019 року у справі №730/564/17.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року у справі №554/6988/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, зобов`язано Полтавське ОУПФУ Полтавської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2017 року, відповідно до довідки господарського суду Полтавської області №10-11/1082-17 від 22 серпня 2017 року, без обмеження граничного розміру. На виконання вказаного судового рішення пенсійним органом було здійснено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці в розмірі 86% із заробітної плати 25 333,33 грн на підставі довідки господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17 з 1 вересня 2017 року, внаслідок чого розмір довічного грошового утримання судді у відставці склав 21 786,66 грн. Так, зазначеними рішеннями покладено обов`язок на відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за іншою довідкою, а саме: довідкою господарського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року №10-11/1082-17 з 1 вересня 2017 року, який пенсійним органом було виконано у повному обсязі, тому доводи позивача щодо невиконання судових рішень, що набрали законної сили, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи діюче законодавство, яке визначає обчислення розміру довічного щомісячного грошового утримання судді, вважає його таким, що є доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Суд апеляційноїінстанції також вважає за необхідне зауважити на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Тобто, практика ЄСПЛ полягає в тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

При розв`язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про обгрунтованисть позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки пенсійний орган у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, який передбачений нормами чинного законодавства України, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим скасовує рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 р. та приймає постанову, якою відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 315, 317, 322 , 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.01.2019 по справі № 440/4226/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич