Справа № 240/6115/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/6115/19

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання неправомірними дій, стягнення 102759,38 грн перерахунку пенсії та стягнення моральної шкоди 5000,00 грн,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо недоплати пенсії;

- стягнути з відповідача 102759,38 грн. перерахунок пенсії ОСОБА_1 у період із 01.02.2018 по дату прийняття рішення відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із розміру основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком;

- стягнути з Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь позивача моральну шкоду 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, захворювання має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Однак, відповідач визначив розмір пенсії не відповідно до вимог Закону, а згідно постанов КМУ, що призвело до виплати пенсії у розмірі, що є значно меншим від встановленого Законом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовну заяву залишено без руху.

Відділом документального забезпечення суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи. Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою. Відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано відповідача надати копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Копію ухвали позивач та відповідач отримали 16.05.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

До суду 20 травня 2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про відмову розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи в загальному позовному провадженні за участю сторін.

Ухвалою суду від 22.05.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 розгляд в загальному позовному провадженні за участю сторін адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання неправомірними дій, стягнення 102759,38 грн перерахунку пенсії та стягнення моральної шкоди 5000,00 грн., - відмовлено.

Відділом документального забезпечення суду 30 травня 2019 року за вх. №13224/19 зареєстровано відзив на позовну заяву, до якого, на виконання вимог ухвали суду, додано копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ..

У відзиві відповідач зазначає, що рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються сторонами в межах покладених зобов`язань, а саме: виплати продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду 06 червня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідач неправдиво вказує на те, що ним повністю виконано і виконуються судові рішення у справі №295/5306/14-а, оскільки відповідачем не проводиться перерахунок пенсії ОСОБА_1 після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується копією посвідчення (категорія 1) серії НОМЕР_1 . (а.с. 4)

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, із 2005 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с. 35)

Згідно копії виписки з акта огляду МСЕК до довідки сер. ЖИА №055675, що міститься в матеріалах пенсійної справи, ОСОБА_1 із 22.02.2007 встановлено другу групу інвалідності. Захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 47 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Листом №6907/06(У) вих. 14797/03.2 від 10.12.2018 Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що із 2014 року норми і положення, зокрема статей 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністром України.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не здійснює перерахунок його пенсії із 01 лютого 2018 року відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 01.07.1992, далі - Закон) було встановлено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчою: по I групі інвалідності семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - п`яти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності трьох мінімальних заробітних плат. Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.

Згодом вказана стаття зазнавала змін.

Як було встановлено ч. 4 ст. 54 Закону (в редакції від 09.07.2007 згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону (в редакції від 09.07.2007 згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам другої групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015, внесено зміни до Закону України № 796-ХІІ від «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зокрема, текст статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ викладено у такій редакції:

"Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Крім того, 28.12.2014 прийнято Закон України Про Державний бюджет України на 2015 рік за № 80-VІІІ, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011, №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210).

Порядок №1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з п.10 Порядку №1210 призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пп.1 п. 11 Порядку № 1210 мінімальний розмір пенсії становить: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (п.12 Порядку №1210).

Позивач зазначає, та матеріалами пенсійної справи підтверджується, що розмір пенсії позивача становить 4782,08 грн. Отже, розмір пенсії позивача є вищим, ніж мінімально встановлий Порядком №1210.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Пунктом 13 Порядку №1210 визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах адміністративної справи, позивачу виплачується додаткова пенсія в сумі 379,60 грн (а.с. 205)

Як роз`яснено в п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено норм щодо обчислення пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у кратному розмірі від мінімальної пенсії за віком (10, 8, 6 мінімальних пенсій за віком), як цього вимагає позивач, а вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у постанові №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити, що відповідно до ст.58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційного Суду України наведеній у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально - правового принципу норми права у часі. Позиція Конституційного Суду України за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України.

Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Разом з тим, Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином,виходячи з висновків Конституційного Суду України, наведених у рішенні від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України), норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні застосовуватись до спірних правовідносин зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-ІІІ.

Норми ст. 54 Закону № 796-ХІІ в редакції від 01.07.1992 згідно із Законом № 2532-ХІІ від 01.07.1992, якими було встановлено кратні розміри основної (державної) пенсії від мінімальної заробітної плати (7, 5, 3 мінімальних заробітних плат для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, та 4, 3 або 2 мінімальних заробітних плати для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою), та норми Закону № 796-ХІІ в редакції від 17.06.1993 згідно із Законом № 3285-ХІІ, якими було встановлено кратні розмір пенсії від мінімальної пенсії за віком (10, 8 або 6 мінімальних пенсій за віком), втратили чинність, а тому не можуть визначати розмір пенсії позивачів за період з 01.02.2018.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачам перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Отже, в період з 01.01.2015 норми і положення ст.cт.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а відтак, при визначенні розміру пенсій позивачам в період з 01.02.2018 застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

У іншому рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що … однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 N 20-рп/2011).

Отже, застосування до спірних відносин положень статей 50, 54 Закону в редакції згідно з Законом від 28.12.2014 № 76-ІІІ та Порядку №1210 в даному випадку не є підставою для визнання неправомірними дій Житомирського об`єднаного УПФУ при виплаті позивачам пенсії.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач при виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі, встановленому Порядком №1210, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції згідно з Законом від 28.12.2014 р. № 76-ІІІ, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а тому відсутні підстави для визнання протиправною дій відповідача.

Суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Житомирського об`єднаного УПФУ здійснити позивачам перерахунок та провести відповідні виплати державної та додаткової пенсій в розмірі, кратному від мінімальної пенсії за віком з 01.02.2018 задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач діяв правомірно, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання неправомірними дій, стягнення 102759,38 грн перерахунку пенсії та стягнення моральної шкоди 5000,00 грн

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук