Справа № 826/13162/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю. перевіривши апеляційну скаргу Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2019 року на керівників Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області накладено штрафи в порядку ч.2 ст.382 КАС України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, через її невідповідність ст.295 КАС України, а саме: апеляційну скаргу подано з пропуском строку.

Вказана ухвала отримана Солом`янським районним відділом Центрального міжрегіонального управління ДВС України в м.Києві та Київській області 25 квітня 2019 року, а Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України в м.Києві та Київській області 15 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Разом з апеляційною скаргою Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України в м.Києві подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване виключно тим, що первинно апеляційну скаргу було подано у передбачений процесуальним законодавством строк, однак її було повернуто ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року, яка на думку заявника є неправомірною.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України в м.Києві подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій також зазначено про неправомірність ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року.

Колегія суддів зазначає, відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

З матеріалів справи вбачається, що вперше відповідач звернувся з апеляційною скаргою 15 лютого 2019 року і ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі п.1 ч.4 ст.298 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи позивача щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зводяться виключно до незгоди з судовим рішенням, яким було повернуто первинну апеляційну скаргу. Натомість, незгода із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року, якою було повернуто первинну апеляційну скаргу є підставою для її оскарження в касаційному порядку, за наслідком чого суд касаційної інстанції встановив би питання законності та правомірності вказаної ухвали. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями касаційного перегляду процесуальних рішень суду апеляційної інстанції і не може надавати оцінку правомірності та законності ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року.

В той же час, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року, якою було повернуто першу апеляційну скаргу відповідачів, у касаційному порядку не оскаржувалась.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, надаючи оцінку наведеним доводам апелянта, зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянти, як суб`єкти владних повноважень, повинні бути обізнані з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

При цьому, невиконання скаржником в повному обсязі вимог процесуального законодавства, що мало наслідком повернення первинної апеляційної скарги, не є підставою для поновлення пропущеного строку з наведених підстав.

Суд вважає, що попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги.

В той же час, з огляду на приписи, зокрема, ст.44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, апелянти, в силу наданих їм повноважень, мають можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності органу державної влади та повинні забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи, а тому зазначені ними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, незгода органу державної влади з процесуальним рішенням суду, яким повернуто первинну апеляційну скаргу, є підставою для оскарження такого рішення у передбаченому процесуальним законодавством порядку до суду вищої інстанції і в жодному разі не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Таким чином, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачами строку на апеляційне оскарження судом не встановлено, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтами строку суд не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що повний текст оскаржуваної ухвали складено 31 січня 2019 року та її копію отримано представником апелянтів 05 лютого 2019 року (а.с.4 зворот), а з даною апеляційною скаргою відповідачі звернулись лише 04 квітня 2019 року, згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції, апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, установлених ст.295 КАС України.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 26 травня 2019 року.

У встановлений судом строк та в період до 11 червня 2019 року вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в частині наведення належних підстав для поновлення строку скаржниками виконано не було, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачами строку на апеляційне оскарження апелянтами не зазначено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.169, 299 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма