Справа № 540/163/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/163/19

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Час і місце ухвалення: 18.03.2019 р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну,

В С Т А Н О В И В :

24.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення №6501.4/10106-18 від 20.12.2018 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області 18.04.2019 року подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що перевіркою за базою "Аркан", у ОСОБА_1 було виявлено два паспортних документа громадянки Республіки Узбекистан, за якими вона перетинала державний кордон, що, в свою чергу, призвело до порушення нею строків тимчасового перебування і знаходження на території України нелегально. В свою чергу, вказані обставини не були повідомлені ОСОБА_1. під час отримання дозволу на імміграцію, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан, як такого, що надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

У зв`язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 та прийняття нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

27.05.2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.08.2017р. громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом Республіки Узбекистан, серії НОМЕР_1 від 27.04.2017р. дійсний до 26.04.2027р., звернулась до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію", як особа, яка народилась в Україні (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Сильченківської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області від 29.06.1984, а/з № 13 від 29.06.1984).

10.08.2018 року Олешківським РВ УДМС в Херсонській області видано дозвіл на імміграцію в Україну №30/4098 громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", дійсний до 10.08.2019 р.

15.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області із заявою для оформлення посвідки на постійне проживання, яка зареєстрована за вх. № 36/344.

23.08.2018 року начальником Олешківського РВ УДМС в Херсонській області Скибінською Г.М. прийнято рішення №30/4321 про відмову громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці України, в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321.

18.12.2018 року начальником УДМС в Херсонській області затверджено висновок про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну.

20.12.2018 року УДМС в Херсонській області прийнято рішення №6501.4/10106-18 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1

Вказане рішення позивачем оскаржено до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про визнання протиправним та скасування рішення №6501.4/10106-18 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що позивачем під час отримання дозволу на імміграцію було допущено повідомлення неправдивих відомостей, надання підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, 11.08.2017р. позивач звернулась до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію", як особі, яка народилась в Україні.

Органом ДМС були направлені запити до УСБ України в Херсонській області 22.08.2017р. №1/3-18205 та повторно №6501.4-1089/65.1-18 від 26.01.2018р., №6501.4-4622/65.1-18 від 27.03.2018р., 6501.4-8055/65.1-18 від 30.05.2018р., №6501.4- 10938/65.1-18 від 30.07.2018р., а також до сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП України в Херсонській області - №1/3-18209 та Держприкордон служби - №1/3-18215.

26.09.2017р. отримана відповідь на запит від Держприкордонслужби України №0.64-9660/0/18-17 та 03.10.2017р. від сектору Укрбюро Інтерполу ГУНИ України в Херсонській області №5818/06/01-20174 щодо відсутності відносно ОСОБА_1 інформації, яка б перешкоджала отриманню нею дозволу на імміграцію в Україну.

02.08.2018р. отримана відповідь від УСБУ в Херсонській області щодо встановлення факту неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування на території України, у зв`язку із чим повідомлено про доцільність відмовити заявниці у наданні дозволу на імміграцію на підставі частини 1 пункту 6 статті 10 Закону України "Про імміграцію".

10.08.2018р. Олешківським РВ УДМС в Херсонській області прийнято рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на імміграцію за №30/4098.

15.08.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Олешківського РВ УДМС в Херсонській області із заявою для оформлення посвідки на постійне проживання, яка зареєстрована за вх. №36/344.

У ході перевірки поданих документів УДМС в Херсонській області зроблено висновок про недотримання позивачем термінів перебування в Україні, внаслідок використання позивачем двох різних паспортів (серії НОМЕР_3 , дійсний до 26.05.2029р. та серії НОМЕР_1 , дійсний до 26.04.2027р.), які мали відмінності у транскрипції прізвища та імені позивача.

У зв`язку з цим, 23.08.2018р. Олешківським РВ УДМС в Херсонській області прийнято рішення №30/4321 про відмову у видачі посвідки на постійне проживання.

За наслідками проведеної перевірки за фактом оформлення позивачу дозволу на імміграцію 11.09.2018р. відповідач уважав за необхідне підготувати проект висновку про скасування дозволу позивачу на імміграцію в Україну з підстав порушення нею встановленого строку перебування в Україні, а саме 143 дня із дозволених 90 протягом 180 днів. У зв`язку з цим начальником УДМС в Херсонській області затверджено відповідний висновок від 11.09.2018р.

Вказаний висновок разом із матеріалами особової справи позивача надіслано листом від 11.09.2018р. №6504.4-13264/65.2-18 для погодження до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України.

Листом від 27.11.2018р. № 8.1-4131/8.1.1-18 Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України повернув відповідачу особову справу та зазначив про те, що уважає за доцільне підтримати проект висновку про скасування дозволу на імміграцію громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1

18.12.2018р. начальником УДМС в Херсонській області затверджено висновок про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», тобто у зв`язку із наданням дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Підставою винесення вказаного висновку слугувало те, що позивач у період часу з 01.01.2017р. по 23.08.2018р. перетинала державний кордон України за двома різними паспортними документами з відмінною транслітерацією її імені англійською мовою, а отже при обчисленні законності перебування ОСОБА_1 на території України виявлено, що на момент подачі дозволу на імміграцію вона перебувала в Україні з порушенням встановленого строку - 143 дня із дозволених 90 днів, у зв`язку з чим їй відмовлено в оформленні посвідки на постійне проживання. Обґрунтувань, на підставі яких свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, які втратили чинність, надано позивачу дозвіл на імміграцію, які б давали законні підстави для його скасування, у висновку не наведено.

Відповідно до вказаного висновку 20.12.2018р. УДМС в Херсонській області прийнято рішення №6501.4/10106-18 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

За змістом ч.15 ст.4 Закону №3773, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-ІІІ від 7 червня 2001 року "Про імміграцію".

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону №2491 визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів. Так, за приписами ч. 1 п. п. 2, 3 цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи, зокрема:

- перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію;

- виконання умов для надання такого дозволу;

- відсутність підстав для відмови у його наданні;

- приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Таким чином, законодавцем передбачено виключний перелік підстав для скасування вже наданого дозволу на імміграцію.

Рішення №6501.4/10106-18 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 прийнято на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію" - його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі зазначено, що перевіркою за базою "Аркан" у ОСОБА_1 було виявлено два паспортних документа громадянки Республіки Узбекистан, за якими вона перетинала державний кордон, що, в свою чергу, призвело до порушення нею строків тимчасового перебування і знаходження на території України нелегально. Неповідомлення вказаних обставин позивачем під час зверненням за отриманням дозволу імміграцію розцінено міграційним органом, як повідомлення завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно довідки посольства Республіки Узбекистан в Україні паспорт Республіки Узбекистан, серії НОМЕР_1 від 27.04.2017р. дійсний до 26.04.2027р. на ім`я громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано на заміну старого паспорту НОМЕР_3.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на імміграцію (11.08.2017 року) вона мала 1 дійсний паспорт Республіки Узбекистан, серії НОМЕР_1 від 27.04.2017р. та відомості про який нею зазначено у самій заяві.

Крім того, дослідивши бланк самої заяви, колегія суддів зазначає, що у ньому відсутні графи, які б зобов`язували заявника повідомляти паспортні документи, які на час звернення не є діючими.

Колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на те, що підставою для прийняття рішення №6501.4/10106-18 від 20.12.2018р. слугувало саме повідомлення останньою свідомо неправдивих відомостей, доходить висновку про протиправність вказаного рішення, оскільки судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на імміграцію, заявлено нею відомості відповідали дійсним обставинам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та скасування рішення суду першої інстанції від 18.03.2019 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук