Справа № 640/2270/19
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2019 року

Київ

справа №640/2270/19

адміністративне провадження №К/9901/14645/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О. А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постави,

в с т а н о в и в :

Міністерство внутрішніх справ України звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування постанови № 56881016 від 28.12.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 березня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди встановили, що 18.06.2018 Сумським районним судом Сумської області у справі № 818/419/17 виданий виконавчий лист про зобов`язання МВС України у визначений п. 9 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, місячний строк прийняти рішення про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ОСОБА_1 , надіслати вказане рішення із зазначеними документами ОСОБА_1 та керівникові управління поліції охорони в Сумській області, а також, у відповідності до п. 10 Порядку, у строк, не пізніше двох місяців з дня прийняття зазначеного рішення, в межах та за рахунок коштів, передбачених держаним бюджетом на утримання МВС України, виділити та перерахувати на госпрозрахунковий рахунок управління поліції охорони в Сумській області грошові кошти в сумі 206700,00 грн., необхідні для виплати грошової допомоги, для подальшого їх перерахування Управлінням поліції охорони в Сумській області на особистий рахунок ОСОБА_1 .

31.07.2018 за заявою стягувача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 56881016 з виконання зазначеного виконавчого листа № 818/419/17.

Надалі, 05.09.2018 відповідачем прийнято постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений строк та надіслано позивачу вимогу державного виконавця від 05.09.2018 № 56881016/20.1-14 про необхідність виконання рішення суду протягом десяти робочих днів.

28.12.2018 відповідачем за невиконання повторно без поважних причин рішення суду у встановлений строк на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн., про що була прийнята відповідна постанова.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із того, що в спірних правовідносинах має місце факт невиконання рішення суду без поважних причин.

У поданій касаційній скарзі позивач, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України №1402-VIII від 30 вересня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

У свою чергу, стаття 287 КАС України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу дій і рішення органу державної виконавчої служби, а судові рішення у цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №640/2270/19 за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постави.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова