Справа № 750/2501/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/2501/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тихоненко О.М. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про оскарження постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області і просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця УДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 18.02.2019 у виконавчому провадженні № 57180197, якою на Управління накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з цим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2017 у справі №750/6663/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Апеляційного суду Чернігівської області від 11.05.2017 № 7-12/69, починаючи з 01.01.2017.

На виконання вказаної постанови суду позивачем проведено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно з довідкою Апеляційного суду Чернігівської області від 11.05.2017 № 7-12/69, починаючи з 01.01.2017, що підтверджується відповідним розпорядженням, протоколом та банківськими відомостями.

Відповідно до поданої стягувачем заяви від 07.08.2018 Чернігівським ОУПФ перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 01.08.2018, з урахуванням суддівської винагороди, зазначеної у довідці Апеляційного суду Чернігівської області від 01.08.2018 №7-12/28, але без врахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2017 у справі №750/6663/17.

10.09.2018 головним державним виконавцем розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №750/6663/17, виданого 10.09.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57180197.

Листом від 08.10.2018 за №24135/14 Чернігівське ОУПФ повідомило відповідача про добровільне виконання судового рішення в повному обсязі. Вважає, що оскільки рішення суду не зобов`язує Управління включити у розмір суддівської винагороди стягувача суму 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Апеляційного суду Чернігівської області, та спір про врахування в суддівську винагороду сум матеріальної допомоги після зміни грошового утримання суддям у 2018 році не досліджувався і не вирішувався судом, вимога виконавця є незаконною.

18.02.2019 стягувач звернувся до ГТУЮ у Чернігівській області із заявою, в якій просив прийняти всі заходи для виконання вищевказаної постанови Деснянського районного суду м. Чернігова, які передбачені законодавством.

18.02.2019 УДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову про накладення на Чернігівське ОУПФ штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в сумі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з винесеною відповідачем постановою про накладення штрафу, Чернігівське ОУПФ звернулось до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку у державного виконавця були підстави для прийняття постанови про накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду та зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені статтею 63 Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до 01.08.2018 року нараховувалось та виплачувалось ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення.

Після 01.08.2018 року Управління припинило виплату стягувачу грошового утримання із врахуванням матеріальної допомоги.

Колегія суддів вважає доводи апелянта, що після 01.08.2018 року Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України правомірно припинило виплату стягувачу грошового утримання із врахуванням матеріальної допомоги, оскільки спір про врахування допомоги у суддівську винагороду після зміни грошового утримання суддям у 2018 році не досліджувався та судом у справі №750/6663/17 не вирішувався, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Зі змісту постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2017 року вбачається, що судом вирішено спір про наявність правових підстав для включення до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення. У зв`язку з наведеним, постановою суду зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, в тому числі, включити до заробітної плати ОСОБА_1 для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення, при цьому, вказаною постановою врахування матеріальної допомоги у складі грошового утримання не постановлено в залежність від змін грошового утримання працюючих суддів, та вона не має кінцевого періоду дії. Припинення позивачем нарахування та виплати стягувачу довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в даному випадку є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнанння протиправною та скасування постанови від 18.02.2019 року у виконавчому провадженні № 571 80197 про накладення на Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України штрафу в розмірі 5100,00 грн. не підлягають задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.