Справа № 420/5369/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/5369/18

Категорія: 3.1 Головуючий в І інстанції: Іванов Е.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 10.12.2018 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 07.09.2007 року «Про скасування посвідки на постійне проживання в Україні» щодо громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 07.09.2007 року «Про скасування посвідки на постійне проживання в Україні» щодо громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула в Україну в 1989 році відповідно до Угоди, укладеної між Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02.04.1981 року.

25.11.2003 року позивач звернулась до УМВС в Херсонській області із заявою з метою отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

До вказаної заяви позивачем були долучені наступні документи: копія національного паспорту № НОМЕР_2 виданого 25.09.2003 року терміном дії до 25.09.2008 року, переклад паспорту, довідка Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам від 13.10.2003 року про відсутність у позивача судимості на території В`єтнаму, довідка ВАТ «Каховка» № 180, що позивач працювала в ВАТ «Каховка» з 26.12.1989 року по 26.12.1991 року.

За результатами розгляду заяви позивача інспектором ВГІРФО УМВС України в Херсонській області 15.12.2003 року був складений висновок про залишення на постійне проживання в Україні, який затверджено заступником начальника УМВС України в Херсонській області 15.12.2003 року.

20.12.2003 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області позивача було документовано безстроковою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 за результатами поданої ОСОБА_1 заяви.

07.09.2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області складений висновок про скасування посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 .

У вказаному висновку, зазначено, що посвідка на постійне проживання в Україні громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_4 терміном дії «безстроково» оформлена з порушенням вимог п. 4 абз. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», а саме, посвідку видано вперше після закінчення встановленого терміну її оформлення для осіб, які прибули в Україну за угодою між Урядом Соціалістичної республіки В`єтнам та Урядом СРСР.

07.09.2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнята постанова про скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

25.05.2018 року Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області склало висновок про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 15.12.2003 року керівництвом УМВС України в Херсонській області на підставі заяви іноземки було прийнято рішення про документування посвідкою на постійне проживання відповідно до абз. 4 п. 4 Розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про імміграцію», на підставі чого 20.12.2003 року була оформлена посвідка на проживання серії НОМЕР_3 терміном дії «безстроково». Разом з цим, у висновку вказано, що з відповідною заявою необхідно було звернутися до 07.02.2002 року. На момент звернення позивача з такою заявою 25.11.2003 року положеннями законодавства не було передбачено оформлення посвідки на постійне проживання на підставі дозволу на імміграцію відповідно до абз. 4 п. 4 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про імміграцію». Крім того, відсутня інформація про прибуття іноземки на роботу за Угодою. Встановлено, що рішення про видачу посвідки на постійне проживання прийняте з порушенням вимог Закону та підлягає скасуванню відповідно до вимог пункту 2.9 Розділу 11 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС Україна від 15.07.2013 року № 681, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2014 року за № 1335/23867 (зі змінами), наказом Голови ДМС України. Посвідка, що була видана на підставі рішення, яке скасоване наказом Голови ДМС, визнається недійсною та підлягає вилученню.

Наказом Голови ДМС України від 13.07.2018 року № 104 скасовано повністю рішення УМВС України в Херсонській області від 15.12.2003 року про видачу посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видану на підставі цього рішення посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 20.12.2003 року визнано недійсною та такою, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернулась до суду з позовом, в ході розгляду якого у справі № 1540/3918/18 позивачу стало відомо про прийняття 07.09.2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області постанови про скасування посвідки на постійне проживання в Україні, що була їй видана, що стало підставою для подання даного позову про скасування цієї постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Згідно абз. 3, 6 п. 4 р. V «Прикінцеві положення» Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року № 2491-III (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносини) вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичною Республікою В`єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Особам, зазначеним у пункті 4 Прикінцевих положень, посвідка на постійне проживання видається за їхніми заявами або заявами їх законних представників без оформлення дозволу на імміграцію.

Згідно ст.ст. 12, 13 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року № 2491-III (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносини) дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Таким чином, на момент звернення позивача до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області з клопотанням про надання посвідки на постійне проживання в Україні було передбачено оформлення посвідки на постійне проживання без надання дозволу на імміграцію відповідно до п. 4 розділу V Закону України «Про імміграцію», разом з тим, недотримання позивачем передбаченого вказаною нормою шестимісячного терміну не є підставою для скасування вже виданої посвідки на постійне проживання, оскільки посвідка на постійне проживання може бути скасована суб`єктом владних повноважень лише у випадку скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статей 12 і 13 Закону України «Про імміграцію». В свою чергу, інших підстав для скасування вже виданої посвідки на постійне проживання діюче законодавство не передбачає.

Більш того, колегія суддів наголошує, що в оскаржуваній постанові про скасування посвідки на постійне проживання в Україні від 07.09.2017 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області в якості підстав для її прийняття зазначає п. 6 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

Водночас, зазначений п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» не встановлює окремої підстави для скасування дозволу на імміграцію.

Вказаним п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано в інших випадках, передбачених законами України.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваної постанови з посиланням на вказані положення Закону України «Про імміграцію» ВГІРФО УМВС України в Херсонській області мало також в обов`язковому порядку зазначити норми іншого закону, які передбачають відповідні підстави для прийняття такого рішення, тобто, інші підстави для скасування дозволу на імміграцію, крім тих, що наведені у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 12 цього Закону.

В свою чергу, зазначення лише положень п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» не є достатнім для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію, оскільки вказані положення самі по собі не передбачають підстав для скасування дозволу на міграцію.

Однак, в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які посилання на інші норми.

Фактично ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято оскаржувану постанову не визначивши взагалі підстави для прийняття такого рішення.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має перевірити, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова, прийнята з порушенням вимог ст. 2 КАС України, а саме: за відсутності визначення законодавчих підстав для прийняття оскаржуваної постанови, тобто, постанова прийнята не на підставі Закону; без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - позивач проживає на території України з 1989 року і наданням посвідки на постійне проживання в Україні підтверджувалась законність перебування іноземця в Україні; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача - при видачі посвідки на постійне проживання в Україні було підтверджено правильність надання позивачем необхідних документів, доказів порушення закону позивачем при видачі їй посвідки в ході перевірки наданих останнім документів не встановлено та до суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених судом фактів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо тверджень представника відповідача, що коли позивачу оформлювалась посвідка на постійне проживання, функції з цього питання виконував інший орган владних повноважень, а саме ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, а УДМСУ в Херсонській області не є його правонаступником, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Наказом МВС України № 992 від 31.10.2012 року «Про організаційно-штатні зміни, пов`язані з ліквідацією підрозділів у справах Громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС, УМВС» ліквідовано ДДГІРФО до складу якого входив ВГІРФО УМВС України в Херсонській області.

УДМС, як новостворена організація, виконує з 01.08.2012 року функціональні обов`язки ліквідованого ВГІРФО УМВС України в Херсонській області.

З огляду на викладене, а також, враховуючи, що саме на цю організацію згідно Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року № 681, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.08.2013 року за № 1335/23867, покладений обов`язок щодо прийняття рішень про видачу або відмову у видачі посвідок, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме УДМС України в Херсонській області є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно колегія суддів вважає можливим зазначити, що за ознаками, визначеними пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності в розумінні частини 6 статті 12 КАС України.

Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.06.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька