Справа № 120/1872/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

18 червня 2019 р. Справа № 120/1872/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс Михайло Богданович перевіривши матеріали позовної заяви:

за позовом: приватного сільськогосподарського підприємства "Війтівське"

до: Бершадської міської ради

про: визнання дій протиправними, скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви приватного сільськогосподарського підприємства "Війтівське" (далі - ПСП "Війтівське", позивач) до Бершадської міської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, скасування рішення.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати незаконним винесення на чергову сесію Бершадської міської ради № 36 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Бершаді громадянці ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ., на якій знаходиться незавершене будівництво, що належить ПСП "Війтівське"

- скасувати рішення Бершадської міської ради, що прийняте на черговій сесії № 36 від 29.05.2019 року щодо затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у м. Бершаді по вул. Першотравневій громадянці ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Бершадської міської ради від 29.05.2019 року затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки у м. Бершаді по вул. Першотравневій, на підставі якого передано гр. ОСОБА_3 у користування земельну ділянку площею 0,0346 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На думку позивача, зазначене рішення було прийняте незаконно оскільки на цій земельній ділянці знаходяться об`єкти незавершеного будівництва, що належать ПСП "Війтівське", яке є правонаступником Агрофірми "Війтівська".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У випадку коли позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (п.1 ч.1 ст.170 КАС України).

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись цей спір, виходжу із таких міркувань.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень міститься у п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як випливає із норми ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Суд враховує, що у п. 22 Постанови від 4 вересня 2018 року (справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено із змісту позовної заяви, відповідач у справі є органом місцевого самоврядування. Проте, із урахуванням трьох наведених вище критеріїв для розмежування судової юрисдикції, необхідно врахувати, що помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір (висновок узгоджується із правовим висновком, що міститься у п. п. 28 29 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 4 вересня 2018 року справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18).

Такий висновок узгоджується із нормою ч. 1-2 ст. 2 ЦК України, в силу якої учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Крім того, в силу п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відтак, сам факт участі Бершадської міської ради у спірних правовідносинах, попри статус відповідача як юридичної особи публічного права та органу місцевого самоврядування, не змінює їх правової природи та не вказує імперативно на публічно правовий характер правовідносин.

Тому, визначальною ознакою для правильного вирішення питання щодо юрисдикційної належності цього спору є характер правовідносин, у яких виник спір, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач мотивував позовні вимоги незаконністю передання ОСОБА_3 зазначеної у позовній заяві земельної ділянки у користування, оскільки на спірній земельній ділянці у м. Бершаді по вул. Першотравневій знаходяться об`єкти незавершеного будівництва, що належать ПСП "Війтівське", яке є правонаступником Агрофірми "Війтівська". Із посиланням на ці обставини ПСП "Війтівське" просить скасувати рішення Бершадської міської ради від 29.05.2019 року.

Надаючи оцінку характеру спірних правовідносин з огляду на позовні вимоги та їх підстави суд враховує, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такий висновок узгоджується із правозастосовчою практикою Великої Палати Верховного Суду. Зокрема у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 126/1373/17 суд касаційної інстанції зазначив, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, права користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Тому, якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 8 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17).

У контексті наведених правових висновків необхідно врахувати, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про передання в користування (на умовах оренди) земельної ділянки площею 0,0346 га за адресою вул. 1 Травня, 11, м. Бершадь гр. Гончарук С.О., не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про передання в користування (на умовах оренди) земельної ділянки стосувалось іншої особи.

Тому, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових можливостей установлювати (визнавати) належність речових прав на земельну ділянку певній особі.

Відтак, враховуючи, що спір пов`язаний із захистом порушених речових прав ПСП "Війтівське", що виникають із земельних відносин, та беручи до уваги, що незаконність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування позивач обґрунтовує неправомірністю передання ОСОБА_3 земельної ділянки у користування, оскільки на ній знаходяться об`єкти незавершеного будівництва права на який належать ПСП "Війтівське", доходжу висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а стосується стосується приватноправових відносин. Тому, позов ПСП "Війтівське" повинен вирішуватися судами за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, із урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, предмета спору та характер спірних матеріальних правовідносин доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 170, 243, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Війтівське" до Бершадської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали (підписання ухвали).

Суддя Богоніс Михайло Богданович