Справа № 200/1127/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року справа №200/1127/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участю представника відповідача № 2 - Винник О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (повний текст складено 19 березня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/1127/19-а (суддя І інстанції - Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, відповідач 2, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо непризначення до сплати і неперерахування ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 за період з червня 2016 року по січень 2017 року протиправною; зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити до сплати та перерахувати на користь ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 6880,00 гривень; визнання бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо непризначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , непризначення до сплати і неперерахування ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 за період з лютого 2017 року по травень 2018 року протиправною; зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити до сплати та перерахувати на користь ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , у сумі 13 760,00 гривень.

Доводи позовної заяви, позивач обґрунтовує тим, що позивач звернувся за призначенням допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення (Лівобережного) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

18.12.2015 року позивач змінив місце свого проживання та звернувся до Департаменту соціального захисту населення Дзержинської міської ради.

У березні 2016 року Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області позивачу перераховано 18920,00 грн. У квітні та травні 2016 року на рахунок позивача ще надходили кошти у сумі 860,00 грн. щомісячно, а з червня 2016 року позивач не отримує допомогу при народженні дитини.

У грудні 2017 року Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області звернулось до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою про стягнення з позивача суми допомоги при народженні дитини в розмірі 18920,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі №225/6476/17 від 29.05.2018 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення ВЦА м. Торецьк задоволено: із ОСОБА_1 стягнуто 18920,00 грн. надміру отриманої допомоги при народженні дитини.

Таким чином, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області припинило нараховувати і сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячно суму допомоги при народженні дитини.

У подальшому позивач змінив місце проживання, переїхавши до м. Слов`янськ Донецької області, де звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради для взяття його на облік як отримувача різних видів державної допомоги.

За новим місцем проживання позивач не отримав жодного платежу у межах надання державної допомоги при народженні дитини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/1127/19-а позов задоволено частково. Скасовано розпорядження Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року, яким ОСОБА_1 з 01.06.2016 року припинено виплату допомоги на дитину. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по державній допомозі при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.06.2016 року по 31.05.2018 року.

Відповідач № 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виплата допомоги при народженні дитини поновлюється, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною звернулась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою (п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми). ОСОБА_1 до управління з заявою про призначення (подовження) допомоги при народженні дитини не зверталась. Управлінням рішення про призначення або відмови у призначенні допомоги при народженні не приймалось. Для отримання державної допомоги при народженні дитини позивачу потрібно звернутись до управління з заявою про призначення (подовження) допомоги при народженні дитини.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечувала, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В судовому засіданні представник Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради підтримала доводи апеляційної скарги наполягала на її задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, дата видачі 18.06.2015 року, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про що складений відповідний актовий запис № 2259.

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 30.06.2015 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року.

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 05.04.2016 року ОСОБА_1 знято з оплати з 01.04.2016 року, допомога при народженні дитини призначена з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року.

Згідно довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 28.02.2018 року №745 ОСОБА_1 виплачено щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини за період з травня 2015 року по березень 2016 року у розмірі 18920,00 грн. ( травень 2015 року - 10320,00 грн., з червня 2015 року по березень 2016 року - 8600,00 грн.).

Відповідно довідки Управління соціального захисту населення ВЦА м. Торецьк Донецької області від 28.02.2018 року позивачем отримана щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини за період з 01.05.2015 року по 31.05.2016 року у розмірі 20640,00 грн.

У зв`язку з виявленням факту надмірної виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини в сумі 18920,00 грн. за період з 01.05.21015 року по 31.03.2016 року відділом грошових виплат і компенсацій Департаменту соціального захисту населення повідомлено про припинення надання соціальної допомоги ОСОБА_1 з 06.05.2016 року.

Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області звернулось до Дзержинського міського суду Донецької області з позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 переплаченої суми допомоги при народженні дитини у розмірі 18920,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2018 року по справі №225/6476/17 позовні вимоги Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області суму надміру отриманої допомоги при народженні дитни у розмірі 18920,00 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14.11.2018 року по справі №225/6476/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи - Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, про стягнення суми допомоги при народженні дитини повернуто.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Слов`янської міської ради з 07.12.2016 року як внутрішньо переміщена особа.

На запит Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 28.02.2018 року №03-15/654 повідомлено, що ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини не отримує в управлінні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 7 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини сьомої та дев`ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Так, відповідно пункту 13 Порядку №1751 допомога при народженні дитини, яка народилась після 08 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Судом першої інстанції встановлено, що з заявою про призначення одноразової державної допомоги при народженні дитини, позивач вперше звернулась до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з додержанням встановленого законом строку, надавши до неї повний перелік необхідних документів і зазначена допомога їй була призначена.

З пункту 13 Порядку №1751 вбачається, що виплата допомоги припиняється у разі:

- позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

- відмови отримувача допомоги від виховання дитини;

- нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини;

- відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

- тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю;

- припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

- перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду;

- усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування;

- смерті дитини;

- смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Підставою для невиплати державної допомоги при народженні дитини позивачу послугувала надмірно виплачена ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини в сумі 18920,00 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року.

Розпорядженням Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з оформленням позивачем довідки ВПО в іншому місті.

Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів), виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог дещо іншим шляхом - шляхом визнання протиправним та скасування розпорядженням Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року, яким ОСОБА_1 припинено виплату допомоги на дитину.

Виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим-двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Дванадцятимісячний строк звернення про поновлення виплати допомоги встановлюється у випадку припинення виплати лише з вищезазначених підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу припинено виплату допомоги не з причин, встановлених пунктом 13 Порядку №1751.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" передбачено, що здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відбувається за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п. 9.3 Інструкції за неможливості протягом місяця одержати Довідку-атестат з управлінь, що залишаються в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, з метою захисту права громадян України на одержання призначеної згідно з чинним законодавством державної допомоги, неотриманні суми допомоги одержувачам виплачуються за минулий період на підставі інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України.

Відповідно супровідного листа Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради від 09.12.2017 року №07/вх13 у зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_1 особову справу направлено до Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав безпідставними посилання Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради на п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

З урахуванням наведених вище положень, призначені внутрішньо переміщеній особі, але своєчасно не одержані нею суми державної допомоги при народженні дитини з вини органу, що призначає допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень, за новим місцем проживання такої особи, що підтверджується довідкою про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на поновлення та отримання допомоги при народженні дитини.

Позивач і її дитина є громадянами України, а отже мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

При цьому, судом першої інстанції відмовлено в частині позовних вимог про зобов`язання виплатити грошові кошти у розмірі 6800,00 грн. та 13760,00, оскільки сума яка підлягає виплаті визначається та розраховуються органом УСЗН.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/1127/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 200/1127/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко