Справа № 344/19787/18
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/285/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в особі державного інспектора Пастернак Ірини Богданівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 вересня 2018 року № 1036/0/92-18-ДК/0235 По/08/01/-18,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацьких районах та м. Івано-Франківську та Тисмениці Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Пастернак Іриною Богданівною № 1036/0/92-18-ДК/0235 По/08/01/-18 від 13.09.2018 року по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що порушив ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України. У зв`язку з цим на нього накладено штраф у розмірі 170 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, дії державного інспектора Пастернак І.Б. є неправомірними, постанова протиправною та підлягає скасуванню. Позов обґрунтовує тим, що земельною ділянкою він користується правомірно, оскільки вона є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, будинок та земельна ділянка не перебувають у комунальній власності міста, а є власністю ВАТ «Агромаш». Гараж на спірній земельній ділянці було встановлено ще в 1975 році з дозволу заводу батьком позивача на підставі належним чином оформленої документації. В матеріалах адміністративної справи відсутні будь які докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. В діях позивача відсутня вина у формі умислу, наявність якої є необхідною складовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідач подав відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки позивач користується земельною ділянкою площею 0,0019 га. (суміжна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 ), що розташована на АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.

Представник третьої особи подала до суду письмові пояснення в яких вказала, що вважає позовні вимоги безпідставними, а постанову інспектора законною та такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали з мотивів наведених у ньому, просили скасувати постанову, оскільки позивач гараж самовільно не встановлював, його встановив батько позивача на підставі наданих документів та дозволів, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме вини, тому постанову слід скасувати.

Відповідач в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, оскільки жодних правовстановлюючих чи дозвільних документів у позивача на право власності чи користування земельною ділянкою немає.

Представник третьої особи просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що в 1969-1970 роках батько позивача ОСОБА_3 поставив біля будинку сарай, яким на даний час користується позивач.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що батько позивача змурував гараж, свідок допомагав йому переобладнати споруду, оскільки фундамент від попередньої споруди залишився.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Вказана будівля перебуває на балансі у ВАТ «Агромаш», що підтверджується листом начальника управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 06.11.2007 року (а.с.18).

Біля будинку батьком позивача у 1970 роках встановлено сарай/гараж, що підтверджується показами свідків.

На даний час вказаний сарай/гараж використовує позивач ОСОБА_1 , що сторонами визнається.

В.о. начальника головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області видано наказ від 20.08.2018 року № 1036-ДК щодо перевірки земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки суміжної із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована на АДРЕСА_1 (а.с.72-73).

Виконавцем наказу визначено відповідача - державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацьких районах та м. Івано-Франківську та Тисмениці Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Пастернак Ірину Богданівну.

21 серпня 2018 року державним інспектором Пастернак І.Б. проведено обстеження та складено акт обстеження земельної ділянки (а.с.74-75). В акті встановлено межі земельної ділянки - 0,0019 га., площу на якій вчинено правопорушень 0,0019 га., документи, які підтвердження державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки державному інспектору не надано.

В ході обстеження встановлено, що земельна ділянка комунальної форми власності, площею 0,0019 га. (суміжна із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована на АДРЕСА_1 ), на земельній ділянці самовільно встановлено капітальну споруду (гараж), користувачем якої є ОСОБА_3 .

22 серпня 2018 року відповідач здійснила повідомлення про виклик позивача для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства на 29.08.2018 року (а.с.82).

29 серпня 2018 року позивач надав письмові пояснення в яких вказав, що земельна ділянка використовується для обслуговування житлового будинку, гараж побудований його батьком 1975 року, земельна ділянка є в його користуванні, оскільки він погоджував межі земельної ділянки громадянину ОСОБА_5 під час того, як приватизовував свою земельну ділянку (а.с.90-91).

29 серпня 2018 року відповідач здійснила повідомлення про виклик позивача для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 03 вересня 2018 року, вказане повідомлення позивач отримав особисто (а.с.78).

03 вересня 2018 року відповідач складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача (а.с.87-89), із якого вбачається, що позивач порушив вимоги п. «б» ч.1 ст. 211 Земельного кодексу та ст. 53-1 КУпАП, а саме: самовільно зайняв земельну ділянку комунальної форми власності площею 0,0019 га. (суміжна із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована на АДРЕСА_1 ).

03 вересня 2018 року відповідач здійснила повідомлення про виклик позивача для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 13 вересня 2018 року, вказане повідомлення позивач отримав особисто (а.с.80-81).

13 вересня 2018 року відповідач виніс постанову № 1036/0/92-18-ДК/0235По/08/0/-18 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП (а.с.92-94).

Вказана постанова є обґрунтованою, законною, а дії відповідача правомірними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, та визначено, що Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пунктом 30, 31 частини четвертої Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (далі - Положення), Головне управління здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель у своїй діяльності керуються принципами та завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких основними являються: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганняправопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі визначенні статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон).

Згідно статті 10 Закону державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

При проведенні перевірок за дотриманням вимог земельного законодавства державні інспектори з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області діють виключно в межах наданих їм чинним законодавством повноважень.

Таким чином, Головне управління наділене повноваженнями щодо здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстеження земельних ділянок, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Відповідачем здійснено державний контроль та встановлено, що на земельній ділянці комунальної форми власності, площею 0,0019 га (суміжна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 ), що розташована по АДРЕСА_1 , самовільно встановлено капітальну споруду (гараж), користувачем якої є позивач, про що зазначено в Акті обстеження земельної ділянки від 21 серпня 2018 року № Ю36/0/92-18ДК/716/АО/10/01/-18, яким встановлено місце розташування даної земельної ділянки та який складався у присутності гр. ОСОБА_6 , та Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 31 серпня 2018 року № 1036/0/92-18- ДК/974/АП/09/01 /-18.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Позивачем не надано відповідачу, при проведенні перевірки та в судовому засіданні суду, жодного правовстановлюючого документу на право власності чи право користування земельною ділянкою, що свідчить про її самовільне зайняття.

Також, позивачем не надано документу, який би підтверджував, що гараж/сарай на спірній земельній ділянці встановлений правомірно та відповідно до вимог чинного, на час встановлення, законодавства.

Як вбачається зі змісту глави 15 ЗК України, як спеціального нормативного акту, що регулює земельні відносини, вбачається, що земельні ділянки можуть бути надані у користування або на праві оренди, або на праві постійного користування.

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про державний контроль за виконанням та охороною земель» під самовільним зайняттям земельної ділянки розуміються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За положеннями частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування

Відповідно до частини першої-третьої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

А згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Крім того, статтею 40 ЗК України зазначено: громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно пунктам 1, 2 статті 41 ЗК України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Дослідивши всі необхідні обставини, державним інспектором складено Протокол про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2018 року № 1036/0/92-18-ДК/0260П/07/01/-18, яким встановлено, що ОСОБА_1 здійснено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,0019 га (суміжна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 ), що розташована по АДРЕСА_1 , а саме встановлена капітальна споруда (гараж), що є порушенням пункту «б» частини 1 статті 211 ЗК України та статті 53-1 КУпАП, та який згідно статті 251 КУпАП є належним і допустимим доказом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Позивач неодноразово викликався для розгляд справи про адміністративне правопорушення, надавав свої письмові пояснення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, державним інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 13 вересня 2018 року № 1036/0/92-18-ДК/0235/08/01/-18, якою визнано винним громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом «б» частини 1 статті 211 ЗК України та статті 53-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (сто сімдесят гривень).

Вказаним правопорушенням заподіяно шкоду, яка становить 291 грн. 29 коп., розмір якої розраховано згідно Методики визначення шкоди, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 № 963.

Вказану постанову гр. ОСОБА_1 отримано 13.09.2018 року.

У спірних правовідносинах відповідачем було дотримано принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так як було всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставин справи, та вирішено її в точній відповідності із законом.

Доказів того, що відповідач діяв протиправно при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивачем не надано.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що відповідача виконав покладений на нього, згідно вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 6, 9, 10, 77, 268, 269, 286 КАС України, ст. ст. 53-1, 247, 251, 254, 256, 280 КУпАП, 40, 41, 123,124, 125 ЗК керуючись ст.ст. 229, 243-246, 250, 272 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в особі державного інспектора Пастернак Ірини Богданівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 вересня 2018 року

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Довідка: повний текст рішення складено 13 червня 2019 року.

Суддя Бабій О.М.