Справа № 359/5367/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/5367/18 Суддя (судді) першої інстанції: Журавський В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Ганечко О.М.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_13 , ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_20, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка,-

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким зазначити конкретний розмір коштів, які підлягають стягненню з позивачів на користь Міністерства оборони України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року у задоволенні заяви Міністерства оборони України про ухвалення додаткової постанови, відмовлено.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 42000 грн.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_20 витрати на правничу допомогу у розмірі 42000 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Міністерство оборони України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року позовні вимоги позивачів до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка, починаючи з березня 2000 року, задоволені у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2010 року скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду від 21 квітня 2009 року, а саме: в задоволенні позову позивачів до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка, відмовлено.

Допущено поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2009 року, а саме: зобов`язано позивачів повернути Міністерству оборони України безпідставно стягнені з нього кошти для виплати грошової компенсації замість продовольчих пайків.

Бориспільським міськрайонним судом Київської області були видані виконавчі листи на примусове виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду №2-а-372/09 від 31 березня 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 надано роз`яснення щодо застосування норм Кодексу адміністративного судочинства України щодо ухвалення додаткового судового рішення.

Так, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Отже, статтею 252 КАС України визначено перелік додаткових судових рішень, які може прийняти суд, однак даний перелік стосується тільки прийняття додаткових рішень по рішеннях суду, що ухвалені за результатами розгляду справи, а не питань, що стосуються повороту виконання судового рішення.

Як вірно вказано судом першої інстанції, заявник фактично просить роз`яснити спосіб виконання судового рішення, у зв`язку з не зазначенням у виконавчому листі розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з позивачів на користь Міністерства оборони України.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення з тих підстав, що при ухваленні судового рішення судом першої інстанції вирішено спір щодо всіх вимог.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 10 ст. 139 КАС України).

Згідно ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

З системного аналізу положень статті 139 КАС України слідує, що розподіл судових витрат може бути проведено лише у випадку вирішення спору по суті позовних вимог.

З огляду на те, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області при прийнятті ухвали від 07 лютого 2019 року не вирішувалось питання по суті позовних вимог, отже і відсутні підстави щодо застосування положень статті 139 КАС України щодо розподілу судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року в частині стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 42000 грн. та на користь ОСОБА_20 витрат на правничу допомогу у розмірі 42000 грн. скасувати.

У задоволенні заяв про стягнення судових витрат у вигляді сплаченої правничої допомоги відмовити.

В іншій частині ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено - 13 червня 2019 року.