Справа № 2040/6211/18
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 червня 2019 року
Київ
справа №2040/6211/18
адміністративне провадження №К/9901/16201/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 у справі № 2040/6211/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
21 вересня 2018 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні позову у справі № 2040/6211/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.
08 травня 2019 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги позивача.
Стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час служби за період з 01 червня 2017 по 06 червня 2017 року у розмірі 1 687 грн. 20 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07 червня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 10 000 грн.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 07 червня 2019 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправними дій Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.06.2017 року по 06.06.2017 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.06.2017 року по 31.07.2018 року.
Як встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства Оборони України від 11 серпня 2016 року №742 позивач призначений на посаду начальника медичної служби 22 окремого механізованого батальйону.
В подальшому, ОСОБА_1 призначено на нижчу посаду начальника медичного пункту 3-го механізованого батальйону в/ч пп НОМЕР_1 . Вказана обставина встановлена судовим рішенням від 28.09.2017 року по справі 820/2794/17, а отже в силу приписів ч.4 ст.78 КАС України під час розгляду даної касаційної скарги не підлягають доказуванню.
Законом України «Про запобігання корупції» визначено вичерпний перелік службових осіб, які займають відповідальне становище, відповідно до якого посада ОСОБА_1 не належить.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що спір у даній справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача; суд апеляційної інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на наступне.
Позивач зазначає , що спір у даній справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики в частині застосування положень Наказу Збройних сил України від 07 червня 2018 року №260 щодо порядку виплати та розміру грошового забезпечення військовослужбовців.
При цьому позивач посилається на пункт 14 Наказу, відповідно до якого грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що даний спір, судом апеляційної інстанції, вирішено відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 825/325/16 (провадження № К/9901/12281/18). Отже, єдину правозастосовчу практику в питанні виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сформовано і адміністративними судами дотримано такої практики.
Позивач також зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача. В обґрунтування вказаного твердження позивач вказує, що він не працевлаштований та не має власного доходу.
Зазначені твердження позивача мають суб`єктивний характер, та не містять обставини, які виділяють вимоги ОСОБА_1 якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду подібних справ.
Отже, наведені позивачем в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача.
Позивач також зазначає, що суд апеляційної інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. Обґрунтовує дане твердження тим, що розмір його позовним вимог перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України категорію справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище законодавцем віднесено до справ незначної складності.
Таким чином, віднесення даної справи до справ незначної складності визначається не судом, а приписами КАС України.
Щодо доводів ОСОБА_1 , стосовно розгляду його справи за правилами загального позовного провадження у зв`язку з тим, що розмір його позовних вимог перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає наступне. Перелік справ які мають розглядатись виключно в порядку загального позовного провадження визначено частиною четвертою статті 12 КАС України та є вичерпним. Спір, що розглядається у цій справі до такого переліку справ не відноситься.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України законодавець визначає справою незначної складності у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У даній справі рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним могло би бути заявлено вимогу про стягнення, не є предметом оскарження.
Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами щодо стягнення грошового забезпечення віськовослужбовців, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 у справі № 2040/6211/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова
Судді О.В. Кашпур
С. А. Уханенко