Справа № 824/389/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/389/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Сулими М.П.

сторін:

представника позивача - Вівчара Р.Г.

представника відповідача - Балицької С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність йому, ОСОБА_1 , яка розташована у межах сільської ради село Лунка Герцаївського району Чернівецької області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області розглянути клопотання про надання дозволу та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території село Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 19.10.2018 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території села Лунка, Герцаївського району Чернівецької області.

Листом від 22.11.2018 р. Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області повідомило про те, що під час розгляду поданих матеріалів до Держгеокадастру було виявлено, що вони не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів.

Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області обмежилося лише посиланням на норми Земельного кодексу України, проте не навело жодної підстави, передбаченої Земельним кодексом України.

Ухвалою суду від 26.04.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №824/389/19-а з викликом сторін та встановлено строк для подання відзиву на позов.

Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - відповідач) надало до суду відзив, у якому вказував, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідь на клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, відповідач роз`яснив положення ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та наголосив, що під час розгляду доданих до клопотання матеріалів встановлено, що вони не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідач наголосив, що підставою листа, яким було надано інформацію про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність є саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів.

Так, на виконання вимог діючого законодавства прийнятий наказ Головного управління від 20.09.2018 р. №148-од, яким затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадянам, в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2018 року на території Чернівецької області, а також наказ Головного управління від 15.11.2018 р. №190-од, яким внесено зміни до наказу від 20.09.2018 р. №148-од. Зазначені накази опубліковано на офіційному сайті Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

У відзиві на позов відповідач зауважує, що земельний масив на території Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, в якому позивач бажає отримати земельну ділянку, не внесений у Переліки.

Отже, відповідач при розгляді заяви позивача мав право надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою тільки щодо земельних ділянок, які вказані у цих Переліках. Оскільки вказану земельну ділянку не було зазначено у Переліку, як таку, що пропонується для передачі громадянам, тому є підстави стверджувати, що місце її розташування не відповідало вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Таким чином, позиція відповідача є вмотивованою та такою, що відповідає вимогам законодавства, оскільки місце розташування земельної ділянки, стосовно якої позивач клопотав про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, не відповідає вимогам ряду нормативно-правових актів.

Правом подання відповіді на відзив, передбаченого ст. 163 КАС України, позивач не скористався.

У ході судового розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав, зазначених у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

19.10.2018 р. позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться в селі Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

Вказане клопотання зареєстровано відповідачем 23.10.2018 р. за вх. №Г-2539/0/15-18 від 23.10.2018 р. (а.с. 40).

За наслідками розгляду клопотання, 22.11.2018 р. відповідачем листом №Г-2539/0-1692/0/16-18 надано позивачу відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Герцаївської сільської ради, Герцаївського району Чернівецької області (за межами с.Лунка).

В обґрунтування відмови відповідач вказав, що подані позивачем матеріали не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 21, 41).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, вищевказаною статтею передбачено вичерпний перелік документів, які подаються громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки безоплатно у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені у ст. 118 ЗК України орган уповноважений розглядати ці питання надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі № 545/808/17.

З матеріалів справи видно, що 19.10.2018 р. позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовно площею 2,00 га, яка знаходиться в селі Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

За наслідками розгляду клопотання, 22.11.2018 р. відповідачем листом №Г-2539/0-1692/0/16-18 надано позивачу відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовище) на території Герцаївської сільської ради, Герцаївського району Чернівецької області (за межами с.Лунка).

Дослідженням оскаржуваної відмови судом встановлено, що відповідачем не обґрунтовано відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки та не вказано підстав відмови у наданні такого дозволу, виключний перелік яких встановлений у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Крім того, судом встановлено, що в оскаржуваній відмові відповідачем не конкретизовано, яким саме вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів не відповідає місце розташування спірної земельної ділянки.

З урахуванням встановлених по справі обставин та наведених норм права, які регулюють спірні правовідносин, суд приходить до переконання, що відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач діяв всупереч вимог Конституції України та Земельного кодексу України, не на підставі та не у межах повноважень передбачених законом, а також без урахування всіх обставин по справі.

Відтак, суд визнає протиправною та скасовує відмову відповідача, оформлену листом від 21.11.2018 р. № Г-2539/0-1692/0/16-18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовища) на території Герцаївської сільської ради, Герцаївського району (за межами с. Лунка).

Суд не бере до уваги посилання відповідача, зазначені у відзиві на позов, про невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» (далі - Постанова №413) та наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №148-од від 20.09.2018 р. зі змінами, внесеними наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №190-од від 15.11.2018 р., яким затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації у ІV кварталі 2018 р., як на підставу відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з наступних підстав.

Так, Постановою №413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Пріоритетами управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними є: забезпечення паритету інтересів суспільства, територіальних громад та держави під час здійснення повноважень з розпорядження землями; передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності переважно на умовах оренди на строк не більш як сім років; передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в оренду виключно на земельних торгах (в тому числі тих, строк дії оренди яких припиняється), крім установлених законом випадків; оформлення державними підприємствами, установами та організаціями права користування земельними ділянками, які ними фактично використовуються, у строк до 1 січня 2018 року; забезпечення здійснення заходів з охорони земель, збереження і відтворення родючості ґрунтів; забезпечення відкритості, прозорості, прогнозованості, передбачуваності, послідовності діяльності Мінагрополітики та Держгеокадастру під час формування та реалізації державної політики у сфері земельних відносин; запобігання виникненню корупційних факторів.

Розділом "Система організації процесу виконання Стратегії" передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність у межах норм безоплатної приватизації повинні:

визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області (крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції), за такою формулою: S бп = S аук х 0,25, де S бп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області; S аук - площа земельних ділянок, право оренди та/або емфітевзису на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за десять днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати інформацію про обчислену за зазначеною формулою площу земельних ділянок, які пропонується передавати громадянам у наступному кварталі, на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок. До зазначеної площі не включаються земельні ділянки, які передбачається надати особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції);

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації з урахуванням площі земельних ділянок, обчисленої за формулою, зазначеною в абзаці другому цього розділу, крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції);

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян, крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції).

Для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів щодо: перегляду принципів формування, наповнення та використання цільових фондів для здійснення заходів з охорони земель; запровадження електронних земельних торгів; запровадження принципу «мовчазної згоди» у разі затвердження нормативної грошової оцінки земель, якщо районна рада протягом одного місяця з дня надходження технічної документації з нормативної грошової оцінки не прийняла рішення про її затвердження або не надала обґрунтованої відмови у такому затвердженні; електронної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі; передачі права розпорядження землями державної власності об`єднаним територіальним громадам; усунення дублювання функцій державного контролю за використанням та охороною земель та державного екологічного контролю, встановивши, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, а також за збереженням родючості ґрунтів має здійснювати виключно Держгеокадастр та його територіальні органи; посилення адміністративної відповідальності за порушення вимог земельного законодавства та недотримання заходів з охорони земель і збереження ґрунтів шляхом підвищення адміністративних штрафів; становлення чіткого порядку дій державних інспекторів з контролю за використанням та охороною земель під час здійснення контролю; інших питань реалізації цієї Стратегії.

У разі надання дозволів на розроблення документації із землеустрою територіальними органами Держгеокадастру до набрання чинності цією Стратегією на умовах, що суперечать положенням цієї Стратегії, затвердження такої документації здійснюється до кінця кварталу, що настає за кварталом, в якому була схвалена ця Стратегія.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області, відповідно до Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої Постановою №413, керуючись Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та враховуючи лист №0-24-0.32-4960/2-17 від 30.08.2017 р., видано наказ «Про затвердження переліку земельних ділянок для передачі у власність у IV кварталі 2018 року» №148-од від 20.09.2018 р., яким затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2018 р., що додається (а.с. 34).

Дослідженням відомостей з Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2018 р. на території Чернівецької області, які є додатком до наказу від 20.09.2018 р. №148-од, встановлено можливість розпорядження земельними ділянками у Чернівецькій області, в тому числі у Герцаївському районі: Тернавська сільська рада (1 земельна ділянка площею 0,22 га) (а.с. 34 на звороті).

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області «Про внесення змін до наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області від 20.09.2018 р. №148-од» від 15.11.2018 р. №190-од внесено зміни до наказу від 20.09.2018 р. №148-од щодо затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які пропонуються для передачі у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2018 року, що додається (а.с. 33).

Так, дослідженням інформації про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2018 р. на території Чернівецької області, яка є додатком до наказу від 15.11.2018 р. №190-од, встановлено можливість розпорядження земельними ділянками у Чернівецькій області, в тому числі у Герцаївському районі: Молницька сільська рада (1 земельна ділянка площею 0,15 га), Тернавська сільська рада (1 земельна ділянка площею 0,22 га) (а.с. 33 на звороті).

Вказані накази, як стверджував відповідач, були оприлюднені Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області на офіційному веб-сайті.

Судом встановлено, що у сформованих відповідачем переліках земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2018 року на території Чернівецької області, відсутня земельна ділянка в межах Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області (за межами с. Лунка).

Як зазначено вище, ст. 118 ЗК України встановлюється вичерпний перелік підстав відмови для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. До того ж у зв`язку із затвердженням постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. №413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними зміни до ЗК України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Як вбачається зі змісту Стратегії, Міністерство аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру мають розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії. На момент виникнення спірних правовідносин відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2018 р. у справі № 826/12032/17, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 р., визнано незаконним і нечинним положення абзацу 6 розділу "Система організації процесу виконання Стратегії" Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. N 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", в частині: - "надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції)".

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що така ділянка не входить до переліку земель, який сформований відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, є неправомірною та такою, що не відповідає ст. 118 ЗК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені по справі обставини та беручи до уваги те, що ЗК України встановлений вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також враховуючи те, що Постанова № 413 тільки затверджує Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на Постанову №413, як на підставу відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою суперечить нормам ЗК України.

Стосовно посилання відповідача на позицію та рішення Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області щодо спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Дослідженням листа від 01.11.2018 р. №476 Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області, направленого на адресу відповідача, встановлено, що Герцаївська міська рада надала інформацію на лист №Г-2539/0-1488/0/16-18 від 23.10.2018 р. щодо позиції по наданню земельної ділянки за межами села Лунка Герцаївського району Чернівецької області позивачу.

У вказаному листі Герцаївська міська рада, посилаючись на власне рішення №21-04/18 від 08.10.2018 р. просила відмовити позивачу в наданні земельної ділянки площею 2,00 га за межами населеного пункту села Лунка Герцаївського району Чернівецької області, так як зазначені землі використовуються під пасовищем для випасу худоби (а.с. 36).

Дослідженням рішення IV сесії VII скликання Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області №21-04/18 від 08.10.2018 р. встановлено, що за результатами розгляду клопотання в.о. старости Лунківського старостинського округу №1 Герцаївської міської ради Лупу Д.Д., Герцаївська міська рада вирішила клопотати до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області щодо передачі земельних ділянок для створення громадських пасовищ орієнтовно площею 33,70 гектарів, розташованих на території села Лунка Герцаївського району Чернівецької області (а.с. 38).

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що застосування відповідачем позиції Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області в обґрунтування підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою також суперечить нормам ЗК України. Крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт здійснення передачі земельних ділянок орієнтовною площею 33,70 га, розташованих на території села Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під розгляду справи по суті, відповідачем не обґрунтовано відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки та не вказано підстав відмови у наданні такого дозволу, виключний перелік яких встановлений ст. 118 ЗК України та не конкретизовано, яким саме вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів не відповідає місце розташування спірної земельної ділянки.

З огляду на дані обставини справи, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, суд не бере до уваги посилання відповідача на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, а саме посилання відповідача у відзиві про невідповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам Постанови №413 та наказам Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №148-од від 20.09.2018 р. та №190-од від 15.11.2018 р., як на підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Суд також не бере до уваги інші доводи відповідача, оскільки вони не спростовують протиправність оскаржуваного рішення.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути клопотання про надання дозволу та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території села Лунка Герцаївського району Чернівецької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території села Лунка Герцаївського району Чернівецької області є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача. Відтак, позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 245 КАС України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України та протиправність відмови, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача (вх. № Г-2539/0/15-18 від 23.10.2018 р.) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться в селі Лунка Герцаївського району Чернівецької області.

При цьому суд звертає увагу відповідача, що під час повторного розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки, він зобов`язаний розглянути вказану заяву враховуючи правовий висновок суду наведений в даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 2305,20 грн (768,40 грн х 3), що підтверджується квитанціями №40230589 від 03.04.2019 р. та №40741502 від 23.04.2019 р. (а.с. 4, 18).

Оскільки, позов задоволено частково, а саме задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1536,80 грн (768,40 грн х 2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, оформлену листом від 21.11.2018 р. № Г-2539/0-1692/0/16-18, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (пасовища) на території Герцаївської сільської ради, Герцаївського району (за межами с. Лунка).

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вх. № Г-2539/0/15-18 від 23.10.2018 р.) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться в селі Лунка, Герцаївського району, Чернівецької області.

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 194-А, місто Чернівці, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати (судовий збір) в сумі 1536,80 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст.ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Рішення в повному обсязі складено 12 червня 2019 р. (враховуючи час перебування судді у відпустці).

Суддя Левицький В.К.