Справа № 340/449/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/449/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року в адміністративній справі №340/449/19 (головуючий суддя у й інстанції Пасічник Ю.П., повний текст рішення складено 22.03.2019 року)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату недоїмки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-95201-53 від 06.11.2018 р. в сумі 15 819 грн. 54 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач в 2004 році припинив діяльність фізичної особи - підприємця та на даний час офіційно працевлаштований в ПАТ "Українська залізниця" локомотивному депо Знам`янка, де отримую регулярний дохід у вигляді заробітної плати, з якої щомісячно нараховується і сплачується ЄСВ з базової суми, що перевищує мінімальну заробітну плату.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач лише зареєстрований підприємцем, але діяльності не здійснює та доходу не отримує. Також, позивач зазначає що в спірній вимозі відсутнє посилання на положення ПК України, на підставі яких нараховані суми грошових зобов`язань. Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що суми ЄСВ за позивача сплачує ПАТ "Українська залізниця", де позивач офіційно працевлаштований.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що

ОСОБА_1 з 2002 року зареєстрований в якості фізичної особи підприємця та перебуває на обліку в Олександрійській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу даних з Єдиного державного реєстру ОСОБА_1 12.12.2018 року припинив підприємницьку діяльність.

Головним управлінням державної фіскальної служби у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-95201-53 від 06.11.2018 року з єдиного соціального внеску в сумі 15819,54 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон).

Платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені з урахуванням норм законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами (п. 1 частини першої ст. 4 цього Закону).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший п. 1 частини першої ст. 7 Закону про ЄСВ).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. З частини першої ст. 7 цього Закону).

Як визначено п. 2 цієї частини, базою нарахування єдиного внеску, зокрема, для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичні особи - підприємці. Сплата ЄСВ у такому разі не здійснюється подвійно, адже за фізичну особу - підприємця, яка працює найманим працівником у юридичної особи, сплачує роботодавець (утримань ЄСВ із заробітної плати немає).

Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки статус платника єдиного внеску позбавлений з 12.12.2018 року - внесення даних до Єдиного державного реєстру про припинення діяльності, вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року в адміністративній справі №340/449/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату недоїмки - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року в адміністративній справі №340/449/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва