Справа № 560/1466/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1466/19
РІШЕННЯ
іменем України

13 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу від 03.12.2018 та від 13.02.2019;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що як громадянин України, який проживає в державі Ізраїль, має право на поновлення та виплату пенсії за вислугу років, яка йому виплачувалася до виїзду за кордон, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009. Вважає, що факт його проживання за кордоном за умови наявності громадянства України не може бути підставою для відмови у виплаті належних йому пенсійних виплат.

Зазначив, що з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 виникли підстави для поновлення його конституційного права на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які визнанні неконституційними.

Звернув увагу на те, що представниками позивача була подана відповідачу особиста заява ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії.

До суду 07.06.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що відсутні підстави для вирішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області питання щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років позивачу, оскільки на адресу управління пенсійна справа ОСОБА_1 не надходила.

Звернув увагу на те, що позивач в установленому Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, з заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років не звертався.

Вказав, що статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера. При цьому, міжнародний договір між Україною та державою Ізраїль в сфері соціального забезпечення не ратифіковано та постійним місцем проживання позивача є держава Ізраїль. Крім того, у позивача відсутні документи про постійне місце реєстрації на території України (Хмельницької області). Тому, права на відновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 немає. Також відсутні будь-які нормативно-правові акти, якими було б врегульовано порядок, умови та механізм виплати пенсій громадянам, які проживають в країнах, з якими не укладено договорів щодо пенсійного забезпечення.

За змістом абзацу 9 пункту 9 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, пенсіонерам, які постійно проживають за межами України, індексація пенсії проводиться відповідно до укладених міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Між державою Україна та державною Ізраїль відсутні договори щодо цього питання.

Вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області пенсія позивачу не призначалась та не виплачувалась, у зв`язку з чим підстави для нарахування компенсації відсутні.

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 від 03.12.2018 та 13.02.2019, відповідач зазначив, що відповідно до пункту 10-2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7, помилковим є одночасне застосування обох способів захисту порушеного права, а саме визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.05.2019 витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2019 відмовлено у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін; про залучення Хмельницького обласного військового комісаріату в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; про залишення позову без розгляду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 01.12.1999 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 10.03.2016, довічно була призначена пенсія за вислугу років.

Відповідно до повідомлення до пенсійного листа серії А №197663 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2001 у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Ізраїль.

Представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 26.09.2018, підписаною позивачем, в якій просив поновити пенсію з 07.10.2009.

Листом від 03.12.2018 №2642/Б-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило представника позивача про результати розгляду його заяви, яка надійшла на адресу відповідача 20.11.2018. Зазначено, що внаслідок не дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", немає підстав для прийняття рішення про поновлення або відмови у поновленні пенсії ОСОБА_1 .

Крім того повідомлено, що згідно з Порядком передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522, до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено передачу, зокрема, Хмельницьким обласним військовим комісаріатом, пенсійних справ та інших документів пенсіонерів Міністерства оборони України, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій військовослужбовцям, яким проводилась виплата пенсії станом на 01.01.2007, та архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років, тобто за період з 01.01.2004 по 31.12.2006. Проте, пенсійна справа ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не передана.

Представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просив поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років.

Листом від 13.02.2019 №272/Б-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило представника позивача про те, що станом на 13.02.2018 до відповідача подання та документи щодо призначення (поновлення) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 не надходили, для вирішення питання поновлення пенсії йому необхідно звернутись особисто із заявою та необхідними документами до уповноваженого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, вважаючи що порушено його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з статтею 51 Закону України, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, суд зауважує, що міжнародні договори між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного забезпечення не укладалися.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV. Зазначено, що положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У пункті 51 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", набуло статусу остаточного 07.02.2014, та яке за приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, зазначено що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому, заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії.

Відповідно до пункту 54 вказаного рішення наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, ОСОБА_1 , як громадянин України, має право на виплату призначеної йому пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №522/535/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведене свідчить також про безпідставність твердження відповідача про відсутність права на поновлення пенсії позивача через те, що він не має місця постійної реєстрації на території України, проживає на території іншої держави, з якою не укладена відповідна угода.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач особисто не звертався з заявою про поновлення виплати пенсії за вислугою років, суд зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Тобто, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Суд враховує, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується описом вкладення у цінний лист.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 14 Порядку №3-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Відповідно до пункту 18 Порядку №3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суд зазначає, що за наслідками розгляду заяви позивача відповідач не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії чи про відмову в поновленні її виплати, оформлене розпорядженням, а надав відповідь листами, чим порушив наведені вимоги.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень про відмову у поновленні пенсії позивачу від 03.12.2018 та від 13.02.2019, оскільки такі рішення відсутні.

Щодо посилання відповідача, як на одну із підстав для відмови в поновленні пенсії позивача, на те що, особово-пенсійна справа позивача знаходиться в Хмельницькому обласному військовому комісаріаті та не була йому передана, оскільки це не передбачалось законодавством, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян" затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян (далі - Порядок №1522).

У пункті 3 цієї постанови зазначено, що "... іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку".

Відповідно до пункту 2 частини 2 Порядку №1522 органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій.

Тобто, саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перейшли повноваження із виплати пенсії відповідній категорії пенсіонерів (особам, звільненим з військової служби).

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2)

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення №28-2 Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином, законодавець поклав на відповідача обов`язок витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримавши заяву позивача та виявивши, що його пенсійна справа фактично не передана, повинно було витребувати у Хмельницького обласного військового комісаріату пенсійну справу ОСОБА_1 . Відповідач свого обов`язку не виконав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Разом з тим, у цьому випадку наявна бездіяльність, під якою слід розуміти неприйняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення щодо відновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 або про відмову в відновленні раніше призначеної йому пенсії та в невитребуванні пенсійної справи позивача.

Водночас, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Пунктом 6 Порядку №3-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

За змістом наданих до пенсійного органу документів, наявних у матеріалах справи та наведених норм законодавства у сукупності, слідує, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, проте поновлення виплати пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання дій, пов`язаних з її поновленням, зокрема, подання заяви про поновлення виплати пенсії.

Тому, у цьому випадку поновити пенсію необхідно з дня відправлення заяви і документів поштою.

Оскільки згідно з копіями фіскального чеку, відміткою штампувального поштового пристрою, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, датою відправлення заяви позивача є 08.11.2018, то відповідач повинен поновити виплату пенсії позивачу саме з 08.11.2018.

Крім цього, суд також виходить із того, що згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством не встановлено обов`язку для пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень поновлювати пенсію громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон автоматично з 07.10.2009, при цьому за відсутності у пенсійного органу станом на 07.10.2009 інформації про факт життя такої особи, її місце проживання тощо.

Водночас, позивачем не було наведено обґрунтованих причин, які унеможливили його звернення, як особи, яка в першу чергу зацікавлена в поновленні виплати пенсії, звернутися до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії після прийняття Конституційним Судом України рішення №25-рп/2009 07.10.2009 та до 08.11.2018.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести індексацію, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначаються Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація грошового забезпечення є державною гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України.

Частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Водночас, пунктом 4-5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для обчислення пенсій, передбачене частиною другою статті 42 цього Закону, проводиться починаючи з 2021 року.

Оскільки пенсійні виплати не призначені, то вимога щодо проведення індексації пенсійних виплат є передчасною.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає у випадку порушення встановлених строків виплати доходів, які були нараховані, але своєчасно не виплачені з вини відповідного органу.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №487/6923/16-а.

Оскільки пенсія позивачу не виплачувалась, відповідно, не могло бути затримок виплати не нарахованих доходів.

Крім того, на момент звернення до суду відповідач ще не здійснив поновлення та перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а тому, відсутні докази того, що при проведенні такого перерахунку пенсії відповідач не здійснить її індексацію та компенсацію втрати частини доходів самостійно, як того вимагає Закон.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини доходів є передчасними.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неприйняття рішення про відновлення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 08 листопада 2018 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 червня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап