Справа № 175/1197/19
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1197/19
Провадження № 2-а/175/19/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Лукієнко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Щербіна Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Щербіна Олександра Юрійовича; скасувати постанову серії ЕАВ №996903 від 18.03.2019 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст. 132-1 КУпАП відносного нього, ОСОБА_1 закрити у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі (а.с.29).

Інспектор 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Щербін О.Ю. у судове засідання не з`явився. Представник Департаменту патрульної поліції за довіреністю Марченко А.О. надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі та розглядати справу за відсутністю представника управління патрульної поліції (а.с.24-27).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Встановлено, що Інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Щербін О.Ю. при несенні служби 18 березня 2019 року о 11-52 год. було виявлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ 3307 державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по трасі М-29 в Новомосковському районі Дніпропетровської області, перевозив небезпечний вантаж за відсутністю свідоцтва ДОПНВ та бочка забруднена паливно-мастильними матеріалами, чим порушив п. 22.5 ПДР України .За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил, до ОСОБА_1 інспектором було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №996903 від 18 березня 2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

В п. 4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів зазначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Згідно підпункті 3 п. 9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів у випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи: транспортний документ, передбачений розділом 5.4.1 додатка А до ДОПНВ. Інформація, яка має зазначатися у відповідних випадках у транспортному документі, свідчить про небезпеку вантажу. Ця інформація, передбачена положеннями розділів 3.5.6, 5.4.1, підрозділами 5.5.2.4, 5.5.3.7.1 та спеціальними положеннями глави 3.3 додатка А до ДОПНВ, зазначається в товарно-транспортній накладній або додається до неї; свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою); ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі (далі - свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія), передбачене розділом 8.2.1 додатка B до ДОПНВ; письмові інструкції, передбачені розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ. Письмові інструкції зберігаються в кабіні транспортного засобу в легкодоступному місці. Автомобільний перевізник забезпечує ознайомлення водіїв, які беруть участь у перевезенні, із змістом письмових інструкцій та належне виконання ними зазначених інструкцій; свідоцтво про завантаження контейнера/транспортного засобу, передбачене розділом 5.4.2 додатка ОСОБА_2 до ДОПНВ, порядок заповнення і зміст якого наведено в додатку 4 до цих Правил. Для переносних цистерн та контейнерів-цистерн свідоцтво про завантаження контейнера/транспортного засобу не вимагається; документ, що посвідчує особу, з фотографією для кожного члена екіпажу; копія документа, виданого компетентним органом, із зазначенням умов перевезення, якщо це вимагається відповідно до підпунктів «с» або «d» підрозділу 5.4.1.2.1 або підрозділу 5.4.1.2.3.3 додатка А до ДОПНВ.

Записи в товаротранспортному документі повинні виконуватися у такій послідовності: номер ООН; транспортна назва; номери зразків знаків небезпеки (для вантажів 1-го класу небезпеки - підклас та група сумісності і, якщо вимагається, номери зразків знаків небезпеки); група пакування (наприклад: UN 1230, МЕТАНОЛ, 3 (6.1), ІІ або UN 1230, МЕТАНОЛ, 3 (6.1), ГП ІІ). Розміщення інших елементів інформації та послідовність, у якій вони мають зазначатися у товаротранспортному документі, є факультативними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207, затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні. Зазначений Перелік наступний: Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу. Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу. Крім документів, зазначених у пунктах 1 і 2 цього переліку, є необхідними у разі перевезення: небезпечних вантажів: свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення визначених небезпечних вантажів; ДОПНВ - свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; інструкція на випадок аварії або надзвичайної ситуації; узгодження маршруту руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом Національної поліції; вантажів з перевищенням вагових або габаритних параметрів дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Суд констатує, що на момент зупинення інспектором позивач не мав при собі свідоцтва ДОПНВ про підготовку водія транспортного засобу, що перевозить небезпечні вантажі, а також не надав його під час судового засідання, окрім цього в товарно-транспортній накладній №271 від 18 березня 2019 року (а.с.13) відсутня основна інформація про небезпечний вантаж, що унеможливлює суд визначитися з його класифікацією.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, крім всього зазначеного у даній статті, встановлюються поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, технічних приладів, та технічних засобів, що мають фото- і кінозйомки, відеозапису. Письмові пояснення позивач не надав, оскільки був згоден із скоєним правопорушенням. Доказів того, що його транспортний засіб не перевозить небезпечний вантаж під час розгляду справи відповідачу надано не було. Перевірка наявності небезпечного вантажу на місці зупинки шляхом розгерметизації тари для його перевезення несе за собою небезпеки вибуху або забруднення навколишнього природнього середовища.

Згідно абз. 3 п. 2 розділу наказу МВС України № 656 до повноважень Національної поліції України відноситься здійснення контролю за дорожнім перевезенням небезпечних вантажів відповідно до підрозділу 1.8.1.1 додатка А до ДОПНВ, додержанням законодавства в цій сфері. Отже зупинку транспортного засобу позивача відповідачем здійснено у повній відповідності до своїх повноважень в рамках проведення заходів щодо здійснення контролю за перевезенням небезпечних вантажів.

Бланк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, який затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 року №1395 не містить графи, в якій зазначається нормативний документ, який порушив учасник дорожнього руху.

Згідно ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 мав право надати клопотання про перенесення часу розгляду адміністративної справи, однак цього не зробив, так як на місці складання постанови про адміністративне правопорушення із скоєним порушенням був повністю згодний і до матеріалів справи не долучені жодні відводи з його боку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, вважає, що доводи позивача ґрунтуються тільки на його твердженнях про те, що він не порушував ПДР України, однак зазначене не може свідчити про відсутність в його діях складу правопорушення та бути підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення. Заперечуючи факт правопорушення, позивач посилається на Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України від 26.07.2004 року №822, однак дані посилання є безпідставними, оскільки даний наказ втратив чинність 05 жовтня 2018 року. Обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, отже підстави для задоволення позову відсутні. Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Що стосується позовних вимог щодо визнання дії відповідача протиправними, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України, які регулюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачено можливості прийняття судом рішення про визнання протиправними дій суб`єктів владних повноважень по притягнення особи до адміністративної відповідальності за результатами розгляду такої категорії справи, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також задоволенню не підлягають.

При цьому суд також прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині закриття провадження по справі не підлягають до задоволення оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Така позиція суду узгоджується з висновками судів апеляційної та касаційної інстанції, які були викладені в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 року у справі №753/17124/16 та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року у справі №К/800/36352/16 та від 11.07.2017 року у справі №760/11627/16-а.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132-1, 251, 289 КпАП України, ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Щербіна Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2019 року.