Справа № 1340/6232/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3048/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року, ухвалене головуючим суддею Лунь З. І. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жужелянська сільська рада Сокальського району Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просили визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, що розташовані на території Жужелянської сільської ради, поблизу с. Жужеляни, Сокальського району, Львівської області; зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання про надання їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, що розташовані на території Жужелянської сільської ради, поблизу с. Жужеляни, Сокальського району, Львівської області із прийняттям обґрунтованого і законного рішення за результатами їх розгляду у встановленому порядку, та з обов`язковим врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відмова відповідача надати їм дозволи на виготовлення проектів землеустрою для відведення вищевказаних земельної ділянки з підстави відсутності розроблених містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, проекту землеустрою щодо впорядкування території вказаної міської ради, є протиправною, оскільки Земельним кодексом України не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що позивачам правомірно відмовлено в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га з огляду на те, що за відсутності розроблених містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель, проекту землеустрою щодо впорядкування території Жужелянської сільської ради встановлення відповідності місця розташування спірних земельних ділянок вказаній документації є неможливим.

Позивачі подали відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечують, покликаються на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просять залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, що розташовані на території Жужелянської сільської ради, поблизу с. Жужеляни, Сокальського району, Львівської області.

Листами від 25 жовтня 2018 року № Г-7101/0-4850/0/37-18, № К-7097/0-4847/0/37-18, № К-7104/0-4853/0/37-18, № Г-7102/0-4851/0/37-18 «Про розгляд клопотання» Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відмовило позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, що розташовані на території Жужелянської сільської ради, поблизу с. Жужеляни, Сокальського району, Львівської області, оскільки містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань, використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території Жужелянської сільської ради не розроблялись, що підтверджується інформацією Відділу у Сокальському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (лист №1379/405-18-0.36 від 29 вересня 2018 року).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною, оскільки не містить жодної з передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою зазначеної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини першої статті 121 Земельного кодексу України).

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 806/5106/15.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати такий дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 грудня 2018 року (справа № 804/1469/17).

Як видно з матеріалів справи, позивачі при зверненні до відповідача з клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства подали всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Разом з тим, листами Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 25 жовтня 2018 року № Г-7101/0-4850/0/37-18, № К-7097/0-4847/0/37-18, № К-7104/0-4853/0/37-18, № Г-7102/0-4851/0/37-18 позивачам відмовлено у наданні їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з посиланням на те, що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічні обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо упорядкування території на території даної ради не розроблялися.

Апеляційний суд зазначає, що вищевказані листи відповідача не містять посилання на підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, відтак, зміст таких не узгоджується з приписами вказаної норми.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області діяло не на підставі повноваженнь, передбачених нормами Земельного кодексу України, оскільки суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні позивачам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 1340/16232/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич