Справа № 520/11268/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 р.Справа № 520/11268/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Бартош Н.С. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача Карелова К.Ю.,

представника відповідача Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 (повний текст складено 03.04.2019, головуючий суддя І інстанції Біленський О.О., м.Харків) по справі № 520/11268/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" (далі - ТОВ "Малороганський молочний завод") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 4957995,00 грн., з яких 3966396 грн. за податковими зобов`язаннями та 991599 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5039715,00 грн., з яких 3359810 грн. за податковими зобов`язаннями та 1679905 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «ПН» від 30.11.2018 №1, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" було застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 79010,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «В4» від 30.11.2018 №1, яким скореговано та віднесено до складу податкового кредиту наступного періоду від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 653528 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод".

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, внаслідок чого рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Позивачем надано відповідь на відзив, у якій наведено додаткові доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції та необгрунтованості доводів відповідача про вчинення позивачем порушення податкового законодавства.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ "Малороганський молочний завод" зареєстровано в якості юридичної особи 25.02.2005, перебуває на податковому обліку, зареєстровано платником ПДВ з 24.03.2005.

Основним видом діяльності позивача є перероблення молока, виробництво масла та сиру.

На підставі направлень від 07.11.2018 №№11208, 11209, 11210, 11211, відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1, п.78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 07.11.2018 №8278, фахівцями контролюючого органу в період з 08.11.2018 по 14.11.2018 проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Малороганський молочний завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За наслідками проведеної перевірки складено акт №4838/20-40-14-11-11/33368904 від 21.11.2018.

27 листопада 2018 року позивачем було подано заперечення на акт перевірки та висловлено незгоду з виявленими порушеннями.

29 листопада 2018 року відповідачем було надано відповідь на заперечення за вих.№49715/10/20-40-14-11-18, в якій зазначено, що встановлені актом перевірки факти не дають можливості встановити дійсність та підтвердити отримання ТОВ "Малороганський молочний завод" товарів від постачальників СВК "Велика рідня" та СВК "Молочна країна", а також реалізацію ТОВ "Малороганський молочний завод" товарів (робіт/послуг) покупцю СВК "Велика рідня". З урахуванням наведеного висновки акту перевірки №4838/20-40-14-11-11/33368904 від 21.11.2018 року є обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі висновків проведеної перевірки, ГУ ДФС у Харківській області щодо позивача винесено податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 4957995,00 грн., з яких 3966396 грн. за податковими зобов`язаннями та 991599 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5039715,00 грн., з яких 3359810 грн. за податковими зобов`язаннями та 1679905 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- форми «ПН» від 30.11.2018 №1, яким, у зв`язку із встановленням відсутності складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 158021,00 грн., попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, та згідно зі ст.120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 79010,50 грн.;

- форми «В4» від 30.11.2018 №1, яким скореговано та віднесено до складу податкового кредиту наступного періоду від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 653528 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області винесені контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Актом перевірки №4838/20-40-14-11-11/33368904 від 21.11.2018 зафіксовано порушення ТОВ "Малороганський молочний завод", в тому числі:

- п.44.1, п.44.2, ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, ст.137 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3966396 грн., у тому числі: за 2016 рік в сумі 1058521 грн. (з них за IV квартал 2016 року в сумі 1058521 грн.), за І квартал 2017 року в сумі 227543 грн., за півріччя 2017 року в сумі 1601269 грн. (з них за II квартал 2017 року в сумі 1373726 грн.), за III квартали 2017 року в сумі 2275265 грн. (з них за III квартал 2017 року в сумі 673996 грн.), за 2017 рік в сумі 2907875 грн. (з них за IV квартал 2017 року в сумі 632610 грн.);

- п.44.1, п. 44.2, ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3359810 грн., у тому числі за листопад 2016 року в сумі 87308 грн., за грудень 2016 року в сумі 197507 грн., за січень 2017 року в сумі 389237 грн., за лютий 2017 року в сумі 104252 грн., за травень 2017 року в сумі 624369 грн., за червень 2017 року в сумі 456835 грн., за липень 2017 року в сумі 919617 грн., за серпень 2017 року в сумі 174090 грн., за грудень 2107 року в сумі 406595 грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, всього у сумі 653528 грн., у тому числі за вересень 2018 року в сумі 653528 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкові зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 158021 грн., в тому числі: за січень 2017 року на суму 6001 грн., за лютий 2017 року на суму 9773 грн., за березень 2017 року на суму 28247 грн., за квітень 2017 року на суму 15164 грн., за травень 2017 року на суму 13836 грн., за червень 2017 року на суму 85000 грн., по не підтвердженим операціям з реалізації товарів та послуг покупцю СВК "ВЕЛИКА РІДНЯ" (Код );

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість всього на суму 158021 грн., в тому числі: за січень 2017 року на суму 6001 грн., за лютий 2017 року на суму 9773 грн., за березень 2017 року на суму 28247 грн., за квітень 2017 року на суму 15164 грн., за травень 2017 року на суму 13836 грн., за червень 2017 року на суму 85000 грн., внаслідок не нарахування податкових зобов`язань при реалізації товарів та послуг, реалізацію яких оформлено покупцю СВК "ВЕЛИКА РІДНЯ" (Код ), іншим особам;

- п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ МАЛОРОГАНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД (Код ) не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних всього на суму податку на додану вартість у розмірі 158021 грн., в тому числі: за січень 2017 року на суму 6001 грн., за лютий 2017 року на суму 9773 грн., за березень 2017 року на суму 28247 грн., за квітень 2017 року на суму 15164 грн., за травень 2017 року на суму 13836 грн., за червень 2017 року на суму 85000 грн.

Із матеріалів справи слідує, що контролюючий орган виходив з того, що позивач у перевіреному періоді з 01.07.2016 по 30.09.2018 фактично набув активи, дійсне джерело походження яких не встановлене, однак придбання яких документально оформлене по взаємовідносинам із СВК Велика рідня та СВК Молочна країна, а також у вказаний період позивач отримав від СВК Велика рідня грошові кошти за відсутності постачання товарів та послуг саме цьому контрагенту.

Згідно із п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПКУ, ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положеннями ст.ст.133-142 розділу ІІІ ПК України визначено особливості як визначення платників податку на прибуток, так і визначення об`єкту оподаткування цим податком.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

В свою чергу, особливості як визначення платників податку на додану вартість, так і визначення об`єкту оподаткування цим податком встановлено положеннями ст.ст.180-211 розділу V ПК України.

При цьому, саме приписами ст.ст.185, 187 та 198 ПК України встановлено особливості визначення об`єкта оподаткування, дати виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг та правил формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість.

Так, відповідно до п.185.1 ст.185 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно із п.187.1 ст.187 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Положеннями п.188.1 ст.188 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

В свою чергу, правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені положеннями статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п.198.1 та 198.2 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 цієї ж статті Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Разом з тим, приписами п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу змісту вказаних норм слідує, що право платника податків на включення сум до податкових зобов`язань чи податкового кредиту як по податку на прибуток, так і по податку на додану вартість обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання або продаж цим платником податків товарів, основних фондів, отримання або надання послуг чи робіт, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; так і підтвердження обліковими, розрахунковими документами цих господарських операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку відповідних сум.

Таким чином, первинні документи мають юридичну силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

В свою чергу, згідно з п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Аналіз норм Закону №996 свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не можуть свідчити про недійсність таких документів та не впливають на право позивача по формуванню показників податкового обліку за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв`язку із господарською діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне перевірити під час розгляду даної справи висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства, які були покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, щодо господарських взаємовідносин між позивачем ТОВ "Малороганський молочний завод" та його контрагентами: СВК Велика рідня та СВК Молочна країна.

Так, між ТОВ "Малороганський молочний завод" (Покупець) та СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу №01/12-01 від 01.12.2015. (т.2 а.с.230-231)

Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов`язується передати належаний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Предметом договору є молоко (далі - Товар), властивості, кількість та ціна зазначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Продавець зобов`язаний передати товар Покупцю у повному обсязі протягом 30 днів з моменту оплати, забезпечити покупця такими документами щодо товару: видаткова накладна, товаротранспортна накладна, спеціальна товарна накладна. Розрахунки за договором проводяться шляхом перерахування грошових коштів між розрахунковими рахунками. Після підписання специфікації Продавець не може змінювати ціну на Товар в межах, які зазначені у конкретній специфікації. Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами. Строк дії договору: з моменту підписання до 31 грудня 2016 року. Продовження строку дії договору відбувається за домовленістю між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що контролюючим органом вказано про оприбуткування ТОВ "Малороганський молочний завод" за період з 01.07.2016 по 30.09.2018 за даними бухгалтерському обліку отримання молока всього на загальну суму 8814208 грн., а також про оприбуткування отримання молока в рахунок авансів.

Також, податковим органом вказано, що розрахунки між підприємствами проводились в безготівковій формі, але станом на 30.09.2018 за даними бухгалтерському обліку ТОВ "Малороганський молочний завод" рахується заборгованість в сумі 3688769 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що останнім днем перевіряємого контролюючим органом періоду було саме 30.09.2018.

Таким чином, податковим органом не могли бути досліджені як питання щодо подальшого оприбуткування позивачем отриманих в майбутньому товарів, так і питання щодо погашення такої заборгованості в подальшому, оскільки наступні періоди діяльності позивача не охоплювалися перевіркою.

Зазначене вказує на неприйнятність доводів відповідача про постачання та оплату товарів не в повному обсязі.

Під час здійснення поставки товарів на виконання даного Договору сторонами було складено видаткові та податкові накладні, що не заперечується сторонами.

Надаючи оцінку доводам податкового органу про нереальність здійснення таких господарських операцій, слід враховувати, що сторонами не заперечується проведення реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

При цьому, контролюючим органом не надано та не повідомлено будь-яких відомостей про нездійснення/зупинення/несвоєчасність реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН при здійсненні зазначених господарських операцій.

Враховуючи зазначене, суми податку на додану вартість за податковими накладними було включено ТОВ "Малороганський молочний завод" до складу податкового кредиту, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ відповідних звітних періодів.

На підтвердження виконання сторонами умов даного Договору, позивачем надано до матеріалів справи копії специфікацій, видаткових накладних, спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), товарно-транспортних накладних, виписок за банківськими рахунками, журналу приймання молока, картки рахунків НОМЕР_1 , 25, 201 стосовно бухгалтерського обліку відповідних операцій.

Якість товарів та відповідність вимогам ДСТу перевірялася позивачем на власному обладнанні, відповідність якого вимогам ДСТу ISO 10012:2005 підтверджується наданим позивачем свідоцтвом.

Долучені до матеріалів справи первинні документи (специфікації, видаткові накладні, спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), товарно-транспортні накладні) містять підписи уповноважених осіб як від постачальника (Продавець), так і від отримувача (Покупець), а також печатки відповідних юридичних осіб.

У спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС) зазначено основні характеристики постачаємого товару молочної сировини, а у графі «відпуск молочної сировини дозволив» міститься підпис та печатка СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА та у графі «вантажоодержувач» - підпис та печатка ТОВ "Малороганський молочний завод".

У товарно-транспортних накладних на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН вантажовідправником вказано СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА, а вантажоодержувачем ТОВ "Малороганський молочний завод", у графах щодо відпуску товарів міститься підпис уповноваженої особи та печатка СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА, у графах щодо отримання товарів - підпис уповноваженої особи та печатка ТОВ "Малороганський молочний завод", а також містяться відомості про водіїв/експедиторів та їх підписи, які здійснювали безпосереднє перевезення відповідних товарів.

Таким чином, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи за формою та змістом відповідають вимогам, які ставляться до оформлення первинних документів для надання їм юридичної значущості.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей адреси місцезнаходження контрагентів позивача з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, СВК Молочна країна зареєстровано за адресою: Івано-Франківська області, місто Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд.67, к.605, філія №1 СВК Молочна країна зареєстрована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, пров. Біологічний, буд.2-А, оф.3.

В той же час, у Договорі купівлі-продажу №01/12-01 від 01.12.2015, укладеному між СВК Молочна країна та ТОВ "Малороганський молочний завод", зазначено адресою СВК Молочна країна м.Дніпропетровськ, вул. Воз`єднання, буд. 25, оф.10, а у товарно-транспортних накладних пунктом навантаження зазначено вул.Леніна, дуб.53-а, с.Федорівка, Карлівський район, Полтавська область.

Однак, наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який було взято до уваги судом першої інстанції виготовлено станом на 03.04.2019 і в ньому міститься інформація, актуальна саме на цю дату.

Разом з тим, як слідує із матеріалів справи відповідні первинні документи складалися сторонами угоди починаючи з 01.12.2015, а період перевірки охоплює час з 01.07.2016 по 30.09.2018.

З огляду на вказане, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, виготовлений станом на 03.04.2019, не може прийматися до уваги судом як допустимий, достовірний та беззаперечний доказ, а тому судом апеляційної інстанції не приймається.

Більше того, в межах розгляду даної справи не є предметом доказування наявність у СВК Молочна країна можливості у відповідний період використовувати певні приміщення, в тому числі за адресою, відмінною від адреси реєстрації.

Крім того, ТОВ "Малороганський молочний завод" (Покупець) було укладено Договір поставки №7 від 30.11.2016 із СВК "Велика рідня" (Продавець). (т.1 а.с.105-106)

Відповідно до умов даного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця молочну сировину, далі Молоко обезжирене, а Покупець зобов`язується це молоко прийняти та оплатити на умовах даного Договору. Доставка сировини відбувається за рахунок Продавця. Ціна на поставлену сировину визначається протоколом узгодження ціни, який є невід`ємною частиною Договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року, в частині розрахунків, до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань.

Розрахунки між підприємствами проводились в безготівковій формі на суму 14519760,00 грн.

Відповідачем вказується про наявність станом на 30.09.2018 за даними бухгалтерському обліку ТОВ "Малороганський молочний завод" заборгованості по розрахунках за даним договором у розмірі 1970918,92 грн.

Проте, останнім днем перевіряємого контролюючим органом періоду було саме 30.09.2018.

З огляду на вказане, наявність заборгованості по розрахункам станом на 30.09.2018 не може свідчити про нездійснення розрахунків у повному обсязі в подальшому, оскільки наступні періоди діяльності позивача не охоплювалися перевіркою.

Зазначене вказує на неприйнятність доводів відповідача про нездійснення оплати за товари в повному обсязі.

Під час здійснення поставки товарів на виконання даного Договору сторонами було складено видаткові та податкові накладні, що не заперечується сторонами.

Надаючи оцінку доводам податкового органу про нереальність здійснення таких господарських операцій, слід враховувати, що сторонами не заперечується проведення реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН).

При цьому, контролюючим органом не надано та не повідомлено будь-яких відомостей про нездійснення/зупинення/несвоєчасність реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН при здійсненні зазначених господарських операцій.

Враховуючи зазначене, суми податку на додану вартість за податковими накладними було включено ТОВ "Малороганський молочний завод" до складу податкового кредиту, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ відповідних звітних періодів.

На підтвердження виконання сторонами умов даного Договору, позивачем надано до матеріалів справи копії додаткової угоди від 03.05.2017, протоколів узгодження договірної ціни, видаткових накладних, спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), товарно-транспортних накладних, виписок за банківськими рахунками, журналу приймання молока, картки рахунків НОМЕР_1 , 25, 201 стосовно бухгалтерського обліку відповідних операцій.

Якість товарів та відповідність вимогам ДСТу, як встановлено раніше, перевірялася позивачем на власному обладнанні, відповідність якого вимогам ДСТу ISO 10012:2005 підтверджується наданим позивачем свідоцтвом.

Долучені до матеріалів справи первинні документи (додаткова угода від 03.05.2017, протоколи узгодження договірної ціни, видаткові накладні, спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), товарно-транспортні накладні) містять підписи уповноважених осіб як від постачальника (Продавець), так і від отримувача товарів (Покупець), а також печатки відповідних юридичних осіб.

Стосовно наявності у деяких товарно-транспортних накладних певних недоліків, колегія суддів зазначає наступне.

Правила оформлення документів на перевезення передбачені положеннями розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі Правила №363).

Так, відповідно до пункту 11.4 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом.

Колегія суддів звертає увагу, що фактичним вантажовідправником у даних господарських операціях було саме СВК "Велика рідня".

При цьому, у вказаних ТТН саме СВК "Велика рідня" значиться як вантажовідправник, що підтверджується наявністю відповідних записів у ТТН та проставленням підписів уповноважених осіб і печатки контрагента в місцях, передбачених для вантажовідправника.

Відповідно до пункту 11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, відомості щодо назви замовника перевезення не є обов`язковими відомостями, які мають міститися у товарно-транспортній накладній.

Щодо не зазначення у деяких товарно-транспортних накладних пункту навантаження товарів, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що із інших відомостей, наявних у таких товарно-транспортних накладних, можна достовірно та однозначно ідентифікувати як відповідний вантаж, так і автомобіль яким здійснюється його перевезення.

При цьому слід враховувати, що окрім товарно-транспортних накладних за формою №1-ТН, сторонами також було складено спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), в яких вірно зазначено основні характеристики постачаємого товару молочної сировини, а у графі «відпуск молочної сировини дозволив» міститься підпис та печатка СВК Велика рідня та у графі «вантажоодержувач» - підпис та печатка ТОВ "Малороганський молочний завод".

З огляду на вказане та беручи до уваги, що ТТН складалися СВК "Велика рідня" і позивач отримав їх разом із товаром, а тому не мав можливості впливати на зміст інформації, яка вносилась в ТТН перед початком перевезення товарів, колегія суддів доходить висновку, що відсутні підстави такі товарно-транспортні накладні вважати оформленими із суттєвими недоліками, які унеможливлюють встановлення здійснюваної господарської операції. Отже, такі товарно-транспортні накладні є складеними із несуттєвими недоліками, що жодним чином не впливає на ідентифікацію господарської операції та не спростовує її здійснення.

Таким чином, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи за формою та змістом відповідають вимогам, які ставляться до оформлення первинних документів для надання їм юридичної значущості.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, СВК Велика Рідня зареєстровано за адресою: Харківська область, Чугуївський район смт. Чкаловське вул. Свободи буд. 1 корп. Б., а місцем відвантаження товару значиться Харківська області, смт Коломак, вул.Кірова, 2.

Однак, наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який було взято до уваги судом першої інстанції виготовлено станом на 03.04.2019 і в ньому міститься інформація, актуальна саме на цю дату.

Разом з тим, як слідує із матеріалів справи відповідні первинні документи складалися сторонами угоди починаючи з 30.11.2016, а період перевірки охоплює час з 01.07.2016 по 30.09.2018.

З огляду на вказане, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, виготовлений станом на 03.04.2019, не може прийматися до уваги судом як допустимий, достовірний та беззаперечний доказ, а тому судом апеляційної інстанції не приймається.

Більше того, в межах розгляду даної справи не є предметом доказування наявність у СВК Велика Рідня можливості у відповідний період використовувати певні приміщення, в тому числі за адресою, відмінною від адреси реєстрації.

Також, між ТОВ "Малороганський молочний завод" (Виконавець) та СВК ВЕЛИКА РІДНЯ (Замовник) було укладено Договір №Д 03/17 від 03.01.2017. (т.3 а.с.173-174)

Відповідно до умов даного Договору Замовник передає Виконавцеві на переробку сировину (молоко коров`яче незбиране) згідно виробничої потреби, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виготовити молочну продукцію (молоко знежирене, сир кисломолочний, сметана, масло селянське 73% моноліт) з наданої Замовником сировини, передати Замовникові молочну продукцію та зберігати її до передачі Замовнику. Результатом виконаних робіт за цим договором є: молоко знежирене, масло селянське моноліт жирністю 73%, сир кисломолочний, сметана. Виготовлення готової продукції проводиться з сировини Замовника, за винятком матеріалів, які за умовами цього договору надав Виконавець. Загальна вартість переданої сировини становить суму накладних прийнятої сировини. Доставка сировини Виконавцю і готової продукції Замовнику відбувається транспортом Замовника. Вартість виконаних робіт за цією угодою становить 540,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% 90,00 грн. за 1 тону переробленої сировини. Форми оплати безготівковий розрахунок на поточний рахунок Виконавця або інші не заборонені законодавством України форми розрахунків. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання - 31 грудня 2017 року.

Розрахунки між підприємствами проводились в безготівковій формі. Заборгованості за даними бухгалтерському обліку ТОВ "Малороганський молочний завод" не рахується.

Під час здійснення поставки товарів на виконання даного Договору, сторонами було складено видаткові та податкові накладні.

Надаючи оцінку доводам податкового органу про нереальність здійснення таких господарських операцій, слід враховувати, що сторонами не заперечується проведення реєстрації відповідних податкових накладних в ЄРПН.

При цьому, контролюючим органом не надано та не повідомлено будь-яких відомостей про нездійснення/зупинення/несвоєчасність реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН при здійсненні зазначених господарських операцій.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними було включено ТОВ "Малороганський молочний завод" до складу податкового кредиту, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ відповідних звітних періодів.

На підтвердження виконання сторонами умов даного Договору, позивачем надано до матеріалів справи копії «Норм витрат сировини», актів надання послуг, видаткових накладних, виписок за банківськими рахунками, журналу приймання молока, картки рахунку 703 стосовно бухгалтерського обліку відповідних операцій.

Вказані документи затверджені сторонами, що підтверджується наявними на них підписами уповноважених осіб та печатками відповідних суб`єктів господарювання.

Таким чином, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи за формою та змістом відповідають вимогам, які ставляться до оформлення первинних документів для надання їм юридичної значущості.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що податковим органом не ставиться під сумнів відповідність вищевказаних первинних документів вимогам, які ставляться до оформлення первинних документів для надання їм юридичної значущості.

Наявність у товарно-транспортних накладних окремих несуттєвих недоліків заповнення не може свідчити про недійсність таких документів та не впливає на право позивача по формуванню показників податкового обліку, оскільки всі інші первинні документи підтверджують реальність проведених операцій та пов`язані із господарською діяльністю як позивача, так і його контрагентів.

Так, основним видом економічної діяльності ТОВ "Малороганський молочний завод", визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, є: 10.51 Перероблення молока, виробництво масла та сиру.

Основним видом економічної діяльності СВК ВЕЛИКА РІДНЯ, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, є: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід. Видами діяльності є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.26 Вирощування олійних плодів; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний); 01.47 Розведення свійської птиці; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

Основним видом економічної діяльності СВК Молочна країна, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік, є:01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід. Видами діяльності є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.26 Вирощування олійних плодів; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний); 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 01.49 Розведення інших тварин; 01.50 Змішане сільське господарство; 10.11 Виробництво м`яса; 10.12 Виробництво м`яса свійської птиці; 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Із врахуванням видів економічної діяльності позивача та його контрагентів, суд погоджується із доводами апелянта про те, що при здійсненні зазначених видів господарської діяльності, в тому числі розведення великої рогатої худоби молочних порід, закономірним є виробництво такого побічного продукту як молоко, а тому є об`єктивно можливим продаж молочної сировини.

З огляду на види економічної діяльності позивача та його контрагентів, колегія суддів погоджується із доводами позивача про реальний характер господарських операцій, реальність яких ставиться під сумнів податковим органом, оскільки за своїм змістом не суперечать здійснюваній сторонами діяльності.

Більше того, відповідачем як не заперечується сам факт отримання позивачем молока/молочної сировини, так і не заперечується здійснення позивачем перероблення такого молока.

Доказів щодо отримання даних товарів (молока/молочної сировини) від інших контрагентів, податковим органом до суду не надано. При цьому, контролюючий орган намагається перекласти обов`язок доказування правомірності діяльності саме на позивача, без вчинення достатніх дій для доведення своєї позиції перед судом.

Контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.

Так, положеннями ст.ст.40-132 розділу ІІ ПК України встановлено загальні положення стосовно адміністрування податків, зборів, платежів.

Приписами ст.ст.61 та 62 ПК України передбачено визначення податкового контролю, повноваження органів державної влади щодо здійснення такого контролю та способи його здійснення.

Одним із способів здійснення такого контролю є, в тому числі, інформаційно- аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п.62.1.2 п.62.1 ст.62 ПК України).

В свою чергу, положеннями ст.ст.71-74 ПК України встановлено особливості інформаційно- аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Зокрема, з аналізу змісту вказаних статей вбачається, що інформація, зібрана відповідно до вимог цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Висновки, викладені в акті перевірки або звірки щодо встановлених порушень платником податків, в свою чергу, не є безумовно достовірними, оскільки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Таким чином, висновки викладені в акті перевірки або довідках про проведення звірки, зокрема щодо реальності вчинених платником податків господарських операцій, необхідно оцінювати із урахуванням інших доказів у справі, предметом якої є податкові правопорушення, що обґрунтовуються контролюючим органом.

Матеріали справи свідчать, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства з огляду на наявну в автоматизованих інформаційних системах податкового органу інформацію щодо неможливості СВК ВЕЛИКА РІДНЯ здійснювати господарську діяльність у зв`язку із неможливістю дослідити можливість виконання оформлених господарських операцій, неможливістю встановити та підтвердити відповідність наявних трудових ресурсів виконанню оформлених господарських операцій, а також у зв`язку із відсутністю інформації щодо наявності у підприємства власного або орендованого обладнання та приміщень для зберігання значних обсягів продукції.

Також податковий орган вказує на відсутність у СВК Велика Рідня основних фондів, в тому числі виробничо-складських приміщень та транспортних засобів, а надання послуг у значних об`ємах, свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Проте податковим органом на підтвердження зазначеної інформації не надано до суду доказів.

Наявність у контрагентів позивача основних фондів та трудових ресурсів, в свою чергу, не є предметом доказування в межах розгляду даної справи.

Більше того, за відсутності пов`язаності позивача із його контрагентами, у ТОВ "Малороганський молочний завод" відсутні способи для отримання від контрагентів інформації про наявні у них основні фонди та трудові ресурси.

При цьому, як відсутність у власності контрагентів основних фондів, так і відсутність великої кількості найманих працівників не може свідчити про невиконання сторонами умов договорів, оскільки контрагенти позивача можуть брати в оренду основні фонди у третіх осіб, а також залучати до виконання робіт осіб на умовах інших, аніж трудових, угод, що чинним законодавством не заборонено.

В період здійснення вказаних господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані платниками податку на додану вартість. Зокрема, СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА (податковий номер 39524473) зареєстроване платником ПДВ 01.02.2015 за №200306356 - свідоцтво платника ПДВ діюче. Останню податкову декларацію з ПДВ надано за жовтень 2018 року від 19.11.2018 №.

СВК ВЕЛИКА РІДНЯ (Код ) зареєстроване платником ПДВ 01.09.2016 за №200307862 - свідоцтво платника ПДВ діюче. Останню податкову декларацію з ПДВ надано за вересень 2018 року від 22.10.2018№4583.

Податковий орган не посилається на невиконання контрагентами позивача обов`язку щодо декларування своїх зобов`язань з ПДВ, але, водночас, і не вказує про здійснення перевірок діяльності контрагентів, нереальність якої слугувала підставою для висновків перевірки позивача.

Проте, чинним законодавством не встановлено обмежень по включенню до складу податкових зобов`язань та податкового кредиту сум по господарських операціях за умови, що контрагенти платника податків зареєстровані належним чином, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань відсутні негативні відомості щодо стану таких контрагентів, а також контрагенти є платниками податку на додану вартість.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів та відомостей про скасування податковими органами свідоцтв платників ПДВ таких контрагентів позивача, діяльність яких сприймається контролюючими органами як нереальна.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від господарських та виробничих можливостей.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців платник податку та його контрагенти є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом норм Податкового кодексу України вони є окремими платниками податків. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника, яка відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Щодо прийняття доводів податкового органу про наявні кримінальні провадження, в межах яких директора та засновника СВК Велика Рідня було допитано в якості свідка, , колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача та зазначає наступне.

Із змісту вказаних документів вбачається, що вони складені та постановлені в межах вчинення слідчих дій та розгляду слідчим суддею клопотань по кримінальним провадженням про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Згідно зі ст.369 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Таким чином, в даному випадку мова йде лише про вчинення слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування злочинів у формі досудового слідства, а тому обставини, викладені в таких протоколах допиту та ухвалах суду ще не є встановленими та доведеними і можуть бути, в подальшому, спростовані в ході досудового слідства із закриттям кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи, або під час судового розгляду із прийняттям судом виправдовувального вироку щодо особи.

Колегія суддів зазначає, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вирок суду у кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.102018 року по справі №820/1100/18

Також, вироком Амур- Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 09.08.2018 року по справі №199/5543/18, який набрав законної сили 11.09.2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладеної між прокурором та засновником СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА.

Відповідно до ч.6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, зазначеним вироком суду ознаки узгоджених кримінально-караних дій в діях позивача та працівників СВК МОЛОЧНА-КРАЇНА не встановлено.

При цьому, слід враховувати, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №808/2459/17.

Щодо встановленого порушення позивачем п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних всього на суму податку на додану вартість у розмірі 158021 грн., в тому числі: за січень 2017 року на суму 6001 грн., за лютий 2017 року на суму 9773 грн., за березень 2017 року на суму 28247 грн., за квітень 2017 року на суму 15164 грн., за травень 2017 року на суму 13836 грн., за червень 2017 року на суму 85000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як вже зазначалось та про що свідчать матеріали справи, податкові накладні, складені ТОВ "Малороганський молочний завод" при наданні послуг контрагенту СВК Велика Рідня щодо переробки молока, були направлені для реєстрації в ЄРПН, прийняті та зареєстровані Державною фіскальною службою України без заперечень.

Однак, під час проведення перевірки позивача, податковий орган, виходячи із нереальності господарських операцій, вказав, що вірні податкові накладні при здійсненні даних господарських операцій не були складені, зокрема податковим органом вказується про необхідність складення податкових накладних на адресу інших, аніж СВК Велика Рідня, контрагентів.

Таким чином, зазначене порушення є похідним від висновку про нереальність господарських операцій із вказаними контрагентами.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи податкового органу про нездійснення відповідних господарських операцій під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження та спростовані під час апеляційного розгляду справи стороною позивача.

З огляду на вказане, твердження податкового органу про порушення позивачем п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України є безпідставним та не доведене допустимими, належними та достовірними доказами.

Приймаючи до уваги наведе, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення позивачем порушень податкового законодавства у перевіряємому періоді та приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованості позовних вимог.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду про відмову у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Малороганський молочний завод" підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Так, в матеріалах справи наявні оригінали платіжних доручень від 07.12.2018 №5980 про сплату судового збору за подання адміністративного позову до адміністративного суду в розмірі 150555 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп. та від 18.04.2019 №6446 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 225832 (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 62 коп.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, судові витрати зі сплати судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження 61057, м. Харків, вул.Пушкінська, 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" (ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 139, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 520/11268/18 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 520/11268/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 4957995,00 грн., з яких 3966396 грн. за податковими зобов`язаннями та 991599 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» від 30.11.2018 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 5039715,00 грн., з яких 3359810 грн. за податковими зобов`язаннями та 1679905 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «ПН» від 30.11.2018 №1, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" було застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 79010,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «В4» від 30.11.2018 №1, яким скореговано та віднесено до складу податкового кредиту наступного періоду від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 653528 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження 61057, м. Харків, вул.Пушкінська, 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малороганський молочний завод" (ідентифікаційний код юридичної особи в ) витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 376387 (триста сімдесят шість тисяч триста вісімдесят сім) грн. 70 коп., в тому числі за подання до адміністративного суду адміністративного позову в розмірі 150555 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп. та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 225832 (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц Н.С. Бартош