Справа № 640/5393/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2019 року № 640/5393/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби

у місті Києві та Київській області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн»

про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (надалі - відповідач), адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4а, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» (надалі - третя особа), адреса: 01103, м. Київ, вул. Залізничне Шосе, буд. 21, офіс 33, в якій позивач просить:

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області здійснити оформлення та видачу громадянину Узбекистану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) посвідки на тимчасове проживання за заявою від 17 січня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він прибув на територію України для надання волонтерської допомоги під керівництвом Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн».

У зв`язку з вимогами чинного законодавства України щодо необхідності документального оформлення законного перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, 17 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача з метою отримання посвідки на тимчасове проживання на території України.

В подальшому позивач отримав від керівника третьої особи рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання з підстав, визначених підпунктом 11 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач оскаржив його у встановленому порядку, за результатами розгляду скарги Державна міграційна служба України повідомила останнього про відсутність підстав для задоволення скарги та скасування рішення відповідача.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

10 червня 2019 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивача, в якій останній просив вважати вірною дату звернення позивача до відповідача, як « 28 грудня 2018 року», а не « 17 січня 2019 року».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач звернувся до відділу обслуговування громадян в місті Києві державного підприємства «Документ» з метою отримання посвідки на тимчасове проживання (підстава 04/10 провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності), до заяви позивачем подано паспортний документ, що засвідчує особу серії НОМЕР_1, виданий 29 червня 2012 року.

За результатами перевірки поданих позивачем документів було виявлено обставини, які потягли за собою відмову в оформленні посвідки на ім`я позивача, а саме, виходом за вказаним місцем проживання в заяві-анкеті, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 , позивача не виявлено та встановлено, що даний громадянин там не проживав та не проживає.

За доводами представника відповідача, з урахуванням вищевикладеного, позивач надав неправдиві відомості при заповненні анкети при зверненні для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач у відповіді на відзив зазначив, що законодавством України гарантовано свободу пересування кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, що підтверджує відсутність обов`язку з боку позивача цілодобово перебувати за адресою, яку він вказав у заяві-анкеті.

В той же час, позивач наголосив й на тому, що у оскаржуваному рішенні не зазначено конкретних причин, які стали підставою для відмови у оформленні та наданні йому посвідки на тимчасове проживання, також оскаржуване рішення не містить обов`язкових реквізитів, як дата та номер рішення.

З урахуванням викладених обставин, позивач вважає оскаржуване рішення відповідача таким, що не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву суду не надала з невідомих причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Стосовно висловленого позивачем у мотивувальній частині позовної заяви бажання бути присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Враховуючи, що дана справа не підпадає під обмеження, встановлені чинним КАС України, а також незначну складність справи, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею або можуть бути висловлені у відзиві на позовну заяву (в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву), не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи у судовому засіданні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року

№ 3773-VI.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначені у статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, зокрема, у частині 10 цієї статті зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність», інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, отримали посвідку на тимчасове проживання та здійснюють волонтерську діяльність на базі зазначених організацій та установ, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період провадження такої діяльності.

Частиною 10 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI визначено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною десятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, подання відповідного державного органу, відповідального за виконання культурних, освітніх, наукових, спортивних, волонтерських програм, для участі в яких іноземець чи особа без громадянства прибули в Україну, або організації чи установи, що залучає до своєї діяльності волонтерів, інформація про яку розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, та копія свідоцтва про державну реєстрацію такої організації чи установи.

У відповідності до частини 1 статті 5-5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 (надалі - Порядок №322).

Так, у відповідності до пункту 1 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пунктом 32 Порядку №322 передбачено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) дійсний поліс медичного страхування; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4, 5 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Підпунктом 7 пункту 33 Порядку №332 крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», подаються: для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики: подання відповідного державного органу, відповідального за виконання культурних, освітніх, наукових, спортивних, волонтерських програм, для участі в яких іноземець чи особа без громадянства прибули в Україну або подання організації чи установи, що залучає до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про яку розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики, та свідоцтво про державну реєстрацію такої організації чи установи (оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати).

Так, судом встановлено та вбачається з наданої суду копії матеріалів справи 28 грудня 2018 року позивач - громадянин Узбекистану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відділу обслуговування громадян м. Києві ДП «Документ» з заявою - анкетою №137150000, в якій просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про нього у зв`язку з оформленням посвідки на тимчасове проживання, підставою видачі посвідки вказано: 04/10 провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності, місцем проживання зазначено: АДРЕСА_2 , документом, що підтверджує особу зазначено паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 29 червня 2012 року (Т.1, арк. 36).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що волонтерською організацією «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» на адресу Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві направлено подання від 27 грудня 2018 року, відповідно до якого волонтерська організація клопоче про надання посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , що займається волонтерською діяльністю (Т.1, арк. 45).

Також, у вказаному клопотанні зазначено, що голова правління організації підтверджує, що бере на себе зобов`язання щодо покриття витрат, пов`язаних з проживанням та виїздом громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , письмово повідомити про виїзд або зміну місця проживання протягом 10 днів з дати виїзду чи переїзду.

Більш того, у вказаному поданні зазначено, що голова правління волонтерської організації «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» усвідомлює, що неправдиві відомості, подані ним в цьому поданні, можуть бути причиною відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання.

Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» входить до переліку організацій та установ, що залучають до своєї діяльності іноземців та осіб без громадянства для провадження волонтерської діяльності на території України, що підтверджується наданими суду доказами (Т.1, арк. 49-50).

До вказано подання також було долучено копію договору №ДС-ВОЛ/052/18 добровільного страхування життя і здоров`я волонтерів на період надання ними волонтерської допомоги від 27 грудня 2018 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рідна» та благодійною організацією «Міжнародний Благодійний Фонд «Хелп-Юкрейн» та надано оригінал Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що благодійна організація «Міжнародний Благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» зареєстрована, як юридична особа на території України з 21 березня 2014 року, копія якого засвідчена посадовою особою відповідача (Т.1, арк. 46-48, 43-44).

До заяви - анкети позивачем також було додано оригінал паспорту, копія якого засвідчена працівником відповідача, нотаріально посвідчений переклад паспорта громадянина Узбекистана ОСОБА_6 , а також квитанції про сплату адміністративного збору (Т.1, арк. 38-39, 40, 41-42, 37).

Згідно з пунктом 29 Порядку №322 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження для розгляду документів, прийнятих уповноваженим суб`єктом, перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Згідно з пунктом 35 Порядку №322 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.

Пунктом 36 Порядку №322 передбачено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

Інформація про те, що іноземець або особа без громадянства є засновником та/або учасником, та/або бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи, перевіряється за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Інформація про офіційний валютний курс, установлений Національним банком на дату внесення іноземної інвестиції, перевіряється за даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Національного банку.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У відповідності до пункту 37 Порядку №322 рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Підстави для відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання зазначені у пункті 61 Порядку №322, зокрема, підпунктом 11 пункту 61 Порядку №322 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки в інших випадках, передбачених законом.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що рішенням від 21 січня 2019 року позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 11 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, з яким позивач ознайомився 31 січня 2019 року (Т.1, арк. 10).

Тобто, позивачу було відмовлено у оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання з інших підстав, передбачених законом, проте, у оскаржуваному рішенні від 21 січня 2019 року не конкретизовано такі підстави.

З матеріалів справи також вбачається, що 01 лютого 2019 року позивач оскаржив вказане вище рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (Т.1, арк. 11).

Листом від 28 лютого 2019 року за вих. ОП-У-103-19/8.1/695-19 Державна міграційна служба України повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для перегляду рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (Т.1, арк. 12).

В той же час, відповідно до копії доповідної записки від 01 лютого 2019 року, яка складена начальником управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії, спеціалістами протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії 31 січня 2019 року о 14 годині 30 хвилин здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена позивачем в заяві-анкеті №137150000 від 28 грудня 2018 року. Під час перевірки посадовими особами відповідача позивача за вказаною адресою не виявлено, а з усних пояснень сусідки, яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 , та з телефонної розмови з власником квартири № АДРЕСА_4 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 ніхто не проживає. Такі обставини можуть свідчити про надання неправдивих відомостей при заповненні анкет при зверненні за оформленням посвідок на тимчасове проживання на підставі частини 10 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (волонтерська діяльність) та можуть слугувати підставою для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання (Т.1, арк. 54-55).

При цьому, суд зазначає, що обґрунтовуючи свої заперечення проти задоволення позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву, що саме з підстав, які зазначені у доповідній записці, зокрема, з підстав відсутності позивача за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена, як його тимчасове місце проживання, позивачу відмовлено у видачі посвідки на тимчасове проживання, будь-яких інших підстав, з яких відповідач відмовив позивачу у оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання у відзиві не зазначено та з матеріалів справи не вбачається.

Проте, суд вважає за доцільне звернути увагу, що оскаржуване рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання позивачу прийнято 21 січня 2019 року, а перевірка зазначеної адреси, як місця проживання позивача посадовими особами відповідача проводилась 31 січня 2019 року, тобто через десять днів після винесення оскаржуваного рішення.

Приймаючи до уваги той факт, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення від 21 січня 2019 року були відсутні підстави, з яких, як вказав представник відповідача у відзиві, позивачу відмовлено у оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, оскільки приймаючи таке рішення відповідач не міг знати, що 31 січня 2019 року обставини відсутності позивача за адресою, вказаною у анкеті - заяві будуть встановлені спеціалістами протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого рішення та наявність правових підстав для його скасування.

Тому, з метою повного захисту прав позивача, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та визнання протиправним рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити оформлення та видачу громадянину Узбекистану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) посвідки на тимчасове проживання за заявою від 28 грудня 2018 року, суд приходить до висновку про їх передчасність, оскільки судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, не розглянувши та не здійснивши у повному обсязі заходів з ідентифікації позивача, на ім`я якого оформляється посвідка, та перевірки поданих ним документів, а тому, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 28 грудня 2018 року про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема,

- про вихід за межі позовних вимог та визнання протиправним рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 21 січня 2019 року;

- задоволення позовних вимог та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 21 січня 2019 року;

- вихід за межі позовних вимог та зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повторно розглянути заяву громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання від 28 грудня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі;

- про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, кожним з позивачів під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 384,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Хелп-Юкрейн» про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про відмову громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 21 січня 2019 року.

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4а, ) повторно розглянути заяву громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Узбекистану НОМЕР_1 , виданий Державним центром персоналізації 29 червня 2012 року) про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання від 28 грудня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Узбекистану НОМЕР_1 , виданий Державним центром персоналізації 29 червня 2012 року) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 382,40 грн (триста вісімдесят дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4а, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова