Справа № 826/8712/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8712/18 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2019 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центробуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Центробуд» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 24.05.2018 № 59/18/10/26-4/2405/02/3 та № 58/18/10/26-4/2405/02/3 про накладення на товариство з обмеженою відповідальністю «Центробуд» штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Департаменту архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 11.05.2018 № 143, службової записки від 11.05.2018 № С10/26-1105/1 та заяви мешканців будинку за адресою: вул. Верховинна, 80-Б, вул. Верховинна, 87, вул. Львівська, 59, вул. Львівська, 59-а, вул. Львівська, 57, вул. Львівська 57-а у Святошинському районі міста Києва від 05.04.2018 відповідачем ініційовано позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва: «Будівництво громадсько-житлового комплексу з нежитловими приміщеннями та об`єктами соціального призначення та підземними паркінгами на перетині вул. Львівської та вул. Живописної у Святошинському районі м. Києва».

За результатами перевірки складено акт від 14.05.2018, відповідно до висновків якого встановлено, що:

- містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки від 04.08.2016 № 667/16 012 009-16 зазначено, що при проектуванні забезпечити кількість машиномісць не менше ніж 1 м/м на кожну квартиру у цьому комплексі, тобто виходячи з кількості квартир 269 шт. має бути запроектовано таку ж кількість машиномісць, натомість проектом передбачено влаштування 96 м/м;

- містобудівними умовами та обмеженнями зазначено максимальну поверховість будинку, яка має бути визначена розрахунком п. 3.8 прим.1 ДБН 360-92, а саме не менше ніж 12.2 - 12 м.кв/людину. Площа ділянки складає 5602 кв.м/12 м. кв.люд = 466 людей, проектом передбачено розміщення 532 людини, тобто перевищено можливу поверховість;

- проектом не передбачено влаштування приміщень для прийому дільничним інспектором, що є вимогою містобудівних умов;

- не забезпечено мешканців соціально-побутовими закладами, зокрема школи, дитячі садки;

- площа майданчика для господарських цілей не відповідає нормативній та не передбачає місця для вигулу собак;

- порушено ДБН В. -15.2007 «Автостоянки та гаражі легкових автомобілів», а саме: при наявності більше 50 паркомісць, паркінг має бути оснащено не менш ніж двома в`їздами/виїздами, один для регулярного сполучення, інший для аварійного, натомість проектом передбачено один регулярний в`їзд та один виїзд; мінімальна відстань від краю проїжджої частини до в`їзду в паркінг має бути не менше ніж 35 метрів, натомість відповідно до генерального будівельного плану відстань значно менша; сполучено паркінг з житловою частиною через сходову клітину.

Крім іншого в акті зазначено, що позивачем не усунуто порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.04.2018, а саме: не встановлено схеми організації дорожнього руху та відсутні дорожні знаки. На об`єкті будівництва встановлено паркан, межі якого не відповідають будівельному генеральному плану.

В подальшому на підставі висновків акту від 14.05.2018 відповідачем складено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також постанови від 24.05.2018 № 59/18/10/26-4/2405/02/3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності про накладення штрафу у розмірі 158 580, 00 грн. та № 58/18/10/26-4/2405/02/3 про накладення штрафу у розмірі 26 430,00 грн. за порушення положень Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Позивач вважаючи вказані постанови про накладення штрафу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що порушення з боку позивача вимог Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», які зазначені в акті від 14.05.2018, відсутні, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими судом під час розгляду фактичними обставинами.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що посадові особи, приймаючи постанови про накладення штрафу, діяли виключно у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, передбачені законами України, у зв`язку із чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), згідно з пунктом 5 якого державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктом 7 Порядку № 533 передбачені підстави для проведення позапланової перевірки, якими, зокрема є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до положень частини першої статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», затвердженого наказом Мінрегіону України 16 травня 2011 року № 45 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 45) проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог чинного законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил.

Як вбачається із змісту акта від 14.05.2018, зазначаючи про наявність порушень вимог законодавства, відповідач посилається на недотримання позивачем тих містобудівних умов та обмежень, які надавалися йому у 2016 році.

Водночас, під час вирішення Київською міською радою питання про надання позивачу в оренду земельної ділянки під будівництво на перетині вулиць Живописної та Львівської враховувалося рішення Київради від 27.01.2005 №11/2587 «Про правила забудови міста Києва», де містилася рекомендація щодо проектування кількості паркомісць відповідно до запланованої кількості квартир у новобудові.

Згодом ці Правила втратили чинність згідно з рішенням Київради від 13.09.2011 № 11/6227 та на момент надання позивачу містобудівних умов у 2016 році чинним був наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 109 від 07.07.2011, у якому передбачалася процедура та вимоги надання містобудівних умов та обмежень. Нові правила вже не містять такої вимоги як проектування паркомісць під кожну квартиру, а передбачають здійснення розрахунку відповідно до вимог ДБН.

На виконання нових вимог, а саме зміни №4 ДБН 360-92**, ТУ ДАІ від 26.12.2016 № 9622/125/18/02-2016 позивачем розраховано загальну місткість підземного паркінгу - 83 м/м, та на відкритих автостоянках у кількості 12 машиномісць (для постійного та тимчасового зберігання автотранспорту мешканців житлового будинку, для тимчасового зберігання легкових автомобілів працівників і відвідувачів вбудованих приміщень), що відповідає розрахунку, наведеному у МБР та пояснювальній записці розділу ГП, виконаному відповідно до вимог пунктів 7.43, 7.51, таблиць 7.4а, 7.6 зміни №4 ДБН 360-92**. При цьому розрахункова кількість машиномісць, необхідна мешканцям житлового будинку для постійного зберігання у периферійній зоні складає 96 м/м, проектом передбачено 83 м/м, а решта 13 м/м може бути розміщено на суміжних парковках «Київтранспарксервіс». Розрахункова кількість місць для тимчасового зберігання машиномісць складає 24 м/м, проектом передбачено 12 м/м, а решту може бути розміщено на суміжних парковках «Київпарксервіс».

Як зазначено у містобудівному розрахунку та проекті підземного паркінгу, недостатню кількість паркомісць дійсно може бути забезпечено Київтранспарксервісом (13 місць постійного зберігання та 12 місць для тимчасового зберігання).

Стосовно зазначених в акті від 14.05.2018 порушень вимог щодо гранично допустимої поверховості колегія суддів вважає, що посилання контролюючого органу на порушення положень примітки 1 пункту 3.8 ДБН 360-92** є невірними, оскільки зазначений пункт передбачений для реконструкції житлової забудови. Однак, у даному випадку йдеться про нове будівництво та використання позивачем правил пунктів 3.13, 3.16 ДБН 360-92**, які визначають вимоги для забудови ділянки, з урахуванням санітарних та протипожежних норм, благоустрою території, яким передбачаються майданчики різного призначення, що розраховуються в залежності від кількості мешканців будинку.

При цьому, зазначені вимоги проектом витримано, про що свідчить експертний звіт, виконаний ТОВ «Українська будівельна експертиза» 10.03.2017 за результатами розгляду проектної документації позивача.

Щодо в`їзду в паркінг безпосередньо з перехрестя вулиць колегією суддів з`ясовано, що відповідно до вимог пункту 7.48 ДБН 360-92**, пункту 5.8 ДБН В.2.3-15:2007 мінімальна відстань від в`їздів на автостоянку та виїздів з неї від перехресть вулиць і проїздів місцевого значення (від межі проїзної частини) складає 35 метрів.

При цьому, в акті від 14.05.2018 відповідачем застосовані правила, передбачені для відкритих автостоянок, тоді як позивачем для проектування будівництва підземних гаражів (паркінгів) використовувалися вимоги додатку БДБН В.2.3-15:2007 саме для підземних гаражів, а не автостоянок.

Згідно проекту передбачено два розосереджених в`їздів-виїздів, розрахунки кількості проїздів здійснено відповідно до ДБН В.2.3-15:2007: пункту 6.12 а саме: «кількість та тип рамп і відповідно кількість необхідних виїздів-в`їздів у гаражі визначається кількістю автомобілів, розташованих на всіх поверхах, крім першого (у підземних гаражах - на всіх поверхах), з урахуванням режиму використання гаража, розрахункової інтенсивності руху та планувальних рішень щодо його організації, і повинно прийматися при кількості автомобілів: до 100 включно - одна смугова рампа, понад 100 до 1000 - одна двосмугова або дві односмугові рампи, понад 1000 - дві двосмугові рампи».

Крім того, згідно передбачених проектом рішень відстань від перехрестя вул. Львівської та вул. Живописної до в`їзду на ділянку проектування або запроектованого паркінгу складає 85 метрів, що відповідає вимогам державних будівельних норм, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність вказаних порушень в цій частині, про які зазначено в акті від 14.05.2018.

Відповідно до норм пункту 7.47* ДБН 360-92** в`їзд повинен розташовуватися на відстані 35 м. від перехресть вулиць і проїздів місцевого значення (від межі проїжджої частини).

Водночас, як було встановлено судом першої інстанції, прилегла дорога не є проїздом місцевого значення у розумінні статті 8 Закону України «Про автомобільні дороги» та постанови Кабінету міністрів України від 06.04.1998 № 455 «Про класифікацію автомобільних доріг України державного значення». Дорога по вул. Львівській є тупиковою відповідно до наданої до матеріалів справи схеми, а тому статусу місцевої немає.

Щодо площі майданчиків для господарських цілей та місць для вигулу собак колегія суддів зазначає, що дійсно, як і зазначено в акті від 14.03.2018 майданчик для господарських цілей зменшено на 50 % у порівнянні з проектом, однак відповідно до положень ДБН 360-92** пункту 3.16 таблиці 3.2 примітка 2 допускається зменшувати, але не більше ніж на 50% питомі розміри майданчиків: для господарських цілей при забудові житловими будинками, обладнаними приміщеннями для сушіння білизни, ліфтами, сміттєпроводами. Щодо вигулу собак то такий майданчик згідно ДСТУ-Н Б Б.2.2-9:2013 відноситься до території спільного користування у складі мікрорайону (кварталу). Крім того, додаткову потребу у житловій території мешканців житлового комплексу можливо задовольнити за рахунок зеленої зони вздовж проспекту Перемоги, оскільки ділянка зазначеного комплексу знаходиться в пішохідній доступності до цієї зони.

Щодо доводів апелянта стосовно сполучення паркінгу з житловою частиною через сходову клітину колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6.48 ДБН В.2.3-15:2007 у вбудованих в житлові будинки підземних гаражах сполучення входових кліток та ліфтових шахт з житловою частиною не допускається.

Позивачем було зазначено, що для забезпечення функціонального зв`язку між поверхами підземного гаража та першим поверхом будинку іншого призначення дозволяється влаштовувати сходові клітки та шахти ліфтів за умови влаштування входів в них в підземній частині через протипожежні тамбур-шлюзи 1-го типу. При відповідному обґрунтуванні в підземних гаражах з кількістю поверхів не більше 2-х допускається влаштування виходів в такі сходові клітки та шахти ліфтів основної частини будівлі через протипожежні тамбур-шлюзи 1-го типу з підпором повітря у разі пожежі за умови погодження з центральним органом державного пожежного нагляду. Згідно проекту вихід з підземних гаражів до будинку іншого призначення передбачається через протипожежні тамбур-шлюзи 1-го типу. Крім того, запроектовано евакуаційний вихід з підземного поверху через сходову клітину С1 типу та евакуаційний вихід з підземного поверху через сходову клітину С1 з окремим виходом назовні, який відокремлюється від іншої частини сходової клітини суцільною протипожежною перегородкою 1-го типу на висоті одного поверху.

Таким чином, відповідно до проекту підземні гаражі - це окрема будівля, яка вводиться в експлуатацію окремо від основного будинку другою чергою будівництва. При цьому, уповноважена особа контролюючого органу навпаки виходила з того, що підземні гаражі вбудовані в житловий будинок.

Щодо висновків акта від 14.05.2018 стосовно не забезпечення мешканців соціально-побутовими закладами, зокрема школами, дитячими садками, то за пунктом 5 Містобудівних умов і обмежень (ДБН 360-92**) забудовник має передбачити заходи для забезпечення мешканців об`єкта необхідною кількістю місць у дитячих дошкільних закладах, у загальноосвітніх школах, об`єктами соціально-культурного призначення, об`єктами охорони здоров`я.

Отже, йдеться про заходи щодо забезпечення мешканців об`єктами соціально-побутового напрямку, а не їх безпосереднє будівництво.

Колегія суддів звертає увагу, що Містобудівними розрахунками, проведеними ТОВ «Архіплан», визначено, що майбутні мешканці комплексу цілком забезпечені загальноосвітніми школами, а щодо інших місць соціальної інфраструктури, то розташування об`єкта будівництва свідчить, що поруч знаходиться парк із озером, поліклініка, інші об`єкти соціально-культурної сфери, які повністю задовольняють потреби мешканців мікрорайону.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновків про наявність порушень з боку позивача вимог Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», які зазначені в акті від 14.05.2018, оскільки вони спростовуються вищенаведеними проектною документацією, наявною в матеріалах справи, а також встановленими обставинами у справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 18.06.2019.