Справа № 560/4177/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4177/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

13 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення - м. Хмельницький, дата складення повного тексту рішення- 18 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 12 від 10.08.2018 року в частині відмови у зарахуванні йому до пільгового стажу періодів роботи на посаді тракториста в КСГП "Більшовик", КСГП "Зоря", СГВК "Чорнивідський", СФГ "Чорнивідське": з 15.04.1981 року по 31.12.1981 року, з 01.07.1984 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, з 01.12.2000 року по 27.12.2006 року ;

-визнати протиправним та скасувати протокольне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2018 року № 3023 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року;

- визнати протиправним та скасувати протокольне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2018 року № 3023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати йому до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, періоди роботи: з 15.04.1981 року по 31.12.1981 року, з 21.06.1982 року по 05.06.1984 року (строкова військова служба), з 01.07.1984 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, з 01.12.2000 року по 27.12.2006 року.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, з 20.04.2018 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Цим рішенням постановлено :

-визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 12 від 10.08.2018 року в частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи на посаді тракториста: з 15.04.1981 року по 31.12.1981 року, з 01.07.1984 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, з 01.12.2000 року по 27.12.2006 року;

-визнати протиправним та скасувати протокольне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2018 року № 3023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, періоди роботи: з 15.04.1981 року по 31.12.1981 року, з 21.06.1982 року по 05.06.1984 року, з 01.07.1984 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, з 01.12.2000 року по 27.12.2006 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, з 20.04.2018 року;

-стягнути на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення з ухваленням нового про відмову у позові. На обґрунтування доводів апеляційної скарги пенсійний орган вказує на те, що поза увагою суду залишились вимоги п.20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року щодо обов`язковості подання уточнюючих довідок підприємств, установ при зверненні за призначенням пільгової пенсії. Не враховано судом і те, що надані позивачем архівні довідки не містять відомостей, які б підтверджували факт роботи позивача трактористом, а також його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

На думку скаржника, суд першої інстанції обґрунтував рішення приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХП, проте питання принципів та структури системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, умов набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат тощо регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1V.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, зазначаючи, що його пільговий стаж підтверджено трудовою книжкою та іншими поданими документами, яких є достатньо для призначення пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.09.1978 р. по 15.07.1981 року навчався в професійно-технічному училищі №10 с.Лісоводи Хмельницької області за професією тракторист-машиніст широкого профілю з умінням виконувати роботи слюсаря-ремонтника і здобув кваліфікацію тракториста-машиніста 3 класу, слюсаря 2 розряду, про що йому виданий диплом НОМЕР_1 (а.с.28).

20.03.1981 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в колгосп "Більшовик" трактористом; 21.06.1982 року звільнений з роботи в КСГП "Більшовик" у зв`язку із призовом на строкову службу в армії (згідно запису у військовому квитку військово - облікова спеціальність ОСОБА_1- тракторист гусеничного трактора, а.с. 31 зворот);

з 21.06.1982 по 05.06.1984 проходив строкову службу в армії;

01.07.1984 року прийнятий на роботу трактористом в КСГП "Більшовик";

11.03.1992 року КСГП "Більшовик" реорганізовано в КСГП "Зоря";

12.01.2000 КСГП "Зоря" реорганізовано в СГВК "Чорнивідський";

18.12.2000 СГВК "Чорнивідський" реорганізовано в СФГ "Чорнивідське";

27.12.2006 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 підвищував кваліфікацію спеціалістів сільського господарства по спеціальності тракторист тракторів Т-150, Т-150-К у 1988 році, та за програмою підвищення класності трактористів-машиністів у 1993 році, що підтверджено відповідними свідоцтвами, а.с.29-30.

Після досягнення 19.04.2018 року 55 років, ОСОБА_1 06.06.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах у зв`язку з тим, що працював трактористом більше 20 років.

Листом від 13.09.2018 року № 31071/03 відповідач повідомив позивача про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи трактористом - 20 років.

Також у листі вказано, що згідно поданих позивачем документів комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення від 10.08.2018 року № 12, яким комісія зарахувала позивачу до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, періоди роботи на посаді тракториста з 01.01.1982 року по 20.06.1982 року, з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року, з 01.01.1992 року по 31.12.1992 року, з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1999 року по 30.11.2000 року.

Цим же рішенням комісія відмовила позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи з 15.04.1981 року по 31.12.1981 року, з 01.07.1984 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, з 01.12.2000 року по 27.12.2006 року, оскільки робота на посаді тракториста у такі періоди часу не підтверджується первинними документами.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.09.2018 року № 3023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Також листом відповідачу повідомлено про те, що його страховий стаж складає 27 років 4 місяці 8 днів, в тому числі пільговий стаж роботи на посаді тракториста - машиніста - 8 років 7 місяців 5 днів.

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, яким позов ОСОБА_1 задоволено, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІУ, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України 1788-XII трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено, позивач працював в колгоспі і стаж його роботи підтверджено трудовою книжкою колгоспника.

Пунктом 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспів 14 березня 1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які набрали чинності з 01 січня 1977 року, передбачено, що до трудової книжки колгоспника заносяться відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Внесення інших відомостей вказаним нормативним актом не передбачено, а отже щорічне дублювання займаної посади (виконуваної роботи) члена колгоспу, теж не передбачено.

Відповідно до п.п. 4, 5, 18, 32, 34, 47 Примірного статуту колгоспу і п. 5 Примірних правил внутрішнього трудового розпорядку колгоспу, перевести колгоспника на іншу роботу має право лише правління колгоспу і лише у передбачених зазначеними пунктами Примірного статуту колгоспу випадках.

Отже, до трудової книжки в обов`язковому порядку повинні бути внесені відомості про переведення колгоспника на іншу роботу з посиланням на відповідне рішення правління колгоспу. Якщо такого рішення правління колгоспу не було, то колгоспник на іншу роботу не переводився. В даному випадку відсутні будь-які відомості про те, що позивач рішенням правління колгоспу переводився на інші посади або виконував іншу роботу за вказаний період окрім тракториста-машиніста, оскільки у позивача є трудова книжка і маються в ній всі відповідні (передбачені чинним законодавством) записи (про призначення на роботу, звільнення з роботи). Тому, в комісії не було жодних правових підстав для не зарахування всіх періодів роботи на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тобто комісія прийняла рішення, виходячи виключно із власних припущень.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і не можливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд першої інстанції встановив, що записи в трудовій книжці позивача щодо відомостей про роботу, кількість відроблених вихододнів на рік, встановлений мінімум трудоднів, відомості про нараховану заробітну плату внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Звертаючись до відповідачів із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем було надано трудову книжку, посвідчення тракториста, архівні довідки, довідки про заробітну плату, довідки районного трудового архіву. Періоди роботи позивача трактористом-машиністом зазначені у наданих довідках узгоджуються із записами у трудовій книжці.

Згідно трудової книжки колгоспника від 14.06.1982 року ОСОБА_1 працював трактористом, спеціальність "тракторист" записана при заповненні трудової книжки, оскільки, як зазначалось, позивач здобув професійно-технічну освіту в ПТУ№10, отримав кваліфікацію "тракторист" і поступив на роботу за цією ж спеціальністю в колгосп, де працював до призову на строкову військову службу.

Після служби в армії, з 01.07.1984 року позивач прийнятий на роботу в колгосп трактористом, де і працював до 21.12.2006 року.

В трудовій книжці колгоспника передбачена графа" Трудовое участие в общественном хозяйстве", де проставляється встановлений мінімум виходів на роботу та фактично відпрацьовані дні.

Аналіз записів трудової книжки позивача свідчить про те, що встановлений мінімум вихододнів не вироблено у 1981-1982 роках, проте за ці роки є відмітка " працював неповні роки"- був призваний в армію.

Не вироблено вихододнів і у 1984 році, оскільки трудову діяльність в колгоспі ОСОБА_1 продовжив з липня 1984 року після демобілізації з армії.

Починаючи з 1985 року при встановленому мінімумі вихододнів ОСОБА_1 відпрацьовував по 275, 281, 312, 296, 334 і т.д., за виключенням 1988 р.- 233, та 1989-229. При цьому, у 1988 році ОСОБА_1 перебував на місячних курсах підвищення кваліфікації, що зумовило невиконання мінімуму вихододнів.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач працював повний польовий сезон трактористом з 1985 по 2006 рік, за виключенням 1988-1989 р., має 20 років стажу роботи на цій посаді.

Крім того, до стажу роботи трактористом слід зарахувати період з 20.03.81 р. по 06.1982 р. та з 01.07.1984 р. по 31.12.84 р., 1988 р.,1989 р. по фактично відпрацьованих вихододнях, що становить 2 р. 9 міс.

Відтак, пільговий стаж ОСОБА_1 складатиме понад 20 років( 22 роки 9 міс.) при необхідних 20 роках.

Підтвердженням кількості вироблених вихододнів є довідки районного трудового архіву (а.с.18-19), а також зайнятість протягом повного польового сезону трактористом, і довідками про заробітну плату за вказані періоди (а.с.21-25).

Посилання пенсійного органу на те, що в книгах по оплаті праці (а.с.20) не у кожному році вказана професія позивача "тракторист", не може слугувати підставою для відмови у при значенні пенсії, оскільки основним документом є трудова книжка.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі №439/1148/17, від 08.05.18 р. у справі №559/4841/17 та від 08.05.2019 р. у справі № 155/664/17.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом безсумнівно встановлено, що робота позивача на посаді машиніста-тракториста була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва і тваринництва, та позивач працював трактористом-машиністом на різних підприємствах на тракторах протягом усього робочого року, а саме як трактористом на полі, так трактористом на фермах в зимовий час, так і зайнятий ремонтом та обслуговуванням тракторів, оскільки специфіка його роботи вимагала постійної зайнятості на машинах-тракторах та їх ремонту і обслуговування, тобто позивач всі роботи, які виконував, були пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції з використанням сільськогосподарської техніки - трактора.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 439/1148/17, 22 травня 2018 року в справі справа №683/977/17, 18 жовтня 2018 року в справі №470/836/17, 26 лютого 2019 року в справі №497/2223/16-а.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, період проходження служби в армії, з 20 травня 1980 року по 17 червня 1982 року також підлягає зарахуванню до трудового стажу, оскільки як на час призову, так і після проходження служби позивач працював трактористом в колгоспі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 червня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.