Справа № 440/912/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/912/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Пуленко М.І.

та представників сторін:

від позивача Чала О.Д.,

від відповідача Бурба К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Енергосфера" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Енергосфера" (надалі - позивач, ТОВ "БК "Енергосфера") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.12.18 №№ та .

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків документальної позапланової виїзної перевірки щодо порушення ТОВ "БК "Енергосфера" вимог підпунктів 44.5, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податку на додану вартість за червень та липень 2018 року загалом у розмірі 396624,65 грн з огляду на непідтвердження господарських операцій первинними документами. За твердженням позивача, усі первинні документи за спірний період були передані адвокату на виконання договору про надання правничої допомоги та викрадені у останнього, про що завчасно повідомлено контролюючий орган. Однак, відповідач не вирішив питання про зупинення проведення та перевірки та не надав підприємству строк для відновлення втрачених документів.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 93-97/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що платником податку порушено вимоги пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України в частині своєчасності повідомлення податкового органу про втрату первинних документів.

3. Інші заяви учасників справи.

15.04.19 судом одержано відповідь на відзив, у якій представник позивача звертала увагу на те, що про втрату документів адвокатом Репало Д.О. позивач довідався лише 21.11.18 та саме того дня повідомив контролюючий орган про відповідні обставини і просив прийняти рішення про перенесення терміну проведення перевірки з метою відновлення викрадених первинних документів. Однак, відповідач дану заяву платника податків залишив без задоволення /т. 1, а.с. 117-122/.

Заперечення на відповідь до суду не надходили.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.19 відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 16.05.19 (постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 12.06.19 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ТОВ "БК "Енергосфера" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, .

Фахівцем Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі наказу від 14.11.18 №2928 та відповідно до направлення від 14.11.18 №3832 15.11.19 розпочато перевірку ТОВ "БК "Енергосфера" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ "Сістем Інжинірінг" за червень-липень 2018 року, ТОВ "ДЖІ.ТІ.ЕМ-Україна. за червень 2018 року та контрагентами-покупцями товарів (робіт, послуг), придбаних у вищезазначених постачальників /т. 1, а.с. 54,102/.

Позивач листом від 21.11.18 вих.№22 повідомив відповідача про втрату первинних документів з огляду на їх викрадення з офісу адвоката Репало Д.О., що підтверджується листом від 21.11.18 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань /т. 1, а.с. 98/. На цій підставі позивач просив надати час для відновлення втрачених первинних документів.

Даний лист отримано Головним управлінням ДФС у Полтавській області 21.11.18 /т. 1, а.с. 98/.

Того ж дня фіскальним органом завершено перевірку платника податків, а її результати оформлені актом від 28.11.18 №1571/16-31-14-05-09/36396866 /т. 1, а.с. 24-43/, у якому вказано на порушення платником податків вимог:

пункту 44.5 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податку на додану вартість загалом у розмірі 396624,65 грн (у т.ч., за червень 2018 року - 230151,78 грн, за липень 2018 року - 166472,87 грн);

підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині ненадання оригіналів документів у ході проведення перевірки.

На підставі згаданого вище Акта перевірки відповідач 18.12.18 сформував податкові повідомлення-рішення:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість загалом у розмірі 594936,98 грн, з них: 396624,65 грн - основний платіж, 198312,33 грн - штрафні (фінансові) санкції /т. 1, а.с. 59-60/;

№ про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України у розмірі 510,00 грн /т. 1, а.с. 61-62/.

Скарга платника податків від 2.01.19 залишена без задоволення рішенням ДФС України від 1.03.19 №10079/6-99-99-11-04-02-25 /т. 1, а.с. 77-82/.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України - тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин).

Податковий кредит, за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктами 44.5, 44.6 цієї статті визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас абзацом першим пункту 198.6 цієї статті передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

За змістом пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Системний аналіз наведених вище положень закону є підставою для висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.18 у справі №808/2447/17.

Разом з цим, суд зауважує, що у разі втрати платником податків первинних документів, за умови повідомлення контролюючого органу про їх втрату, перевірка платника податків має бути зупинена з метою надання йому часу для відновлення втрачених документів.

Матеріалами справи підтверджено, що документальну позапланову виїзну перевірку позивача розпочато 15.11.18 /а.с. 102/. Про проведення перевірки директор ТОВ "БК "Енергосфера" повідомлений безпосередньо в день її початку, що підтверджено підписом останнього у направленні на перевірку.

Водночас, між адвокатом Репало Д.О. та ТОВ "БК "Енергосфера" 1.10.18 укладений договір про надання правової допомоги /т. 1, а.с. 72-73/. На виконання умов даного договору позивачем адвокату 1.10.18 передані первинні документи для проведення їх юридичного аналізу, зокрема, договори за період з 1.01.18 по 30.09.18, видаткові накладні, рахунки, акти виконаних робіт, виписки банку тощо /т. 1, а.с. 74/.

Листом від 19.11.18 вих.№1911 підприємство звернулось до адвоката з вимогою про повернення документів задля їх надання податковому органу з метою проведення перевірки /т. 1, а.с. 76/.

Листом від 21.11.18 вих.№21/11 адвокат ОСОБА_1 повідомив ТОВ "БК "Енергосфера" про те, що відповідні документи втрачені у зв`язку з їх викраденням невстановленими особами /т. 1, а.с. 75/.

Того ж дня позивач повідомив про втрату первинних документів Головне управління ДФС у Полтавській області шляхом надіслання листа вих.№22 /т. 1, а.с. 98/. Даний лист отриманий відповідачем 21.11.18 о 15:10 /т. 1, а.с. 98/.

З урахуванням наведених обставин, суд зазначає, що платником податку виконано вимоги пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України в частині повідомлення контролюючого органу про втрату первинних документів.

Стосовно посилань відповідача на те, що відомості за фактом проникнення до офісу адвоката Репала Д.О. невідомих осіб внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.18 /т. 1, а.с. 99/, а тому позивачем пропущено п`ятиденний строк для повідомлення податкового органу про втрату документів, суд вважає необґрунтованими, адже позивач про втрату документів адвокатом довідався лише 21.11.18 і того ж дня повідомив про ці обставини контролюючий орган.

Суд також враховує, що про втрату документів відповідача повідомлено до закінчення документальної позапланової перевірки ТОВ "БК "Енергосфера", а відтак, Головне управління ДФС у Полтавській області, після отримання відповідного повідомлення на виконання вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України мало вирішити питання про зупинення проведення перевірки та надати платнику час з метою відновлення втрачених документів.

Однак, відповідач цього не зробив, чим порушив право позивача на відновлення втрачених первинних документів та, як наслідок, доведення правомірності формування податкового кредиту за спірний період.

Натомість, відповідач того ж дня завершив проведення перевірки та за її результатами склав акт від 28.11.18 №1571/16-31-14-05-09/36396866, на підставі висновків якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

За таких обставин, суд констатує, що спірні рішення не відповідають вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийняті з порушенням вимог щодо обґрунтованості, безсторонності, добросовісності, розсудливості рішення суб`єкта владних повноважень, а також, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Крім того, відповідач у спірних відносинах діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, використавши відповідні повноваження поза легітимною метою, з якою їх надано.

До того ж, суд враховує, що на момент розгляду справи у суді позивач вжив заходів щодо відновлення втрачених первинних документів.

Так, представником позивача 3.05.19 подано до суду письмові пояснення щодо реальності здійснення спірних господарських операцій, до яких надано копії договорів, податкових накладних, актів приймання виконаних будівельних робіт разом з довідками про вартість робіт та витрати, банківських виписок /т. 1, а.с. 156-254; т. 2, а.с. 1-252; т. 3, а.с. 1-141/.

Дослідивши надані позивачем копії документів, суд встановив, що податкові накладні відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Копіями актів виконаних робіт разом з довідками про вартість таких робіт та витрати підтверджено факт виконання підрядниками (субпідрядниками) будівельних робіт згідно з умовами договорів підряду.

Між сторонами проведенні розрахунки, а у ціні придбаних послуг сплачено ПДВ.

Посилання відповідача на наявну податкову інформацію щодо контрагентів позивача суд вважає безпідставними, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.12.18 у справі №804/931/17.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з придбання послуг меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог статей 44, 198, 200 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

А відтак, підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 396624,65 грн відсутні.

За відсутності в діях позивача складу податкового правопорушення, відсутні підстави для нарахування платнику податків штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 198312,33 грн.

Крім того, відповідачем безпідставно застосовано штрафні (фінансові) санкцій за ненадання на перевірку первинних документів у розмірі 510,00 грн, адже відповідні документи не надані з поважних причин (з огляду на їх втрату), про що позивач своєчасно повідомив контролюючий орган.

Посилання представника відповідача на рішення Верховного Суду від 24.01.18 у справі №К/9901/476/18 суд визнає безпідставними, оскільки розглянуті у межах даної справи правовідносини не є релевантними предмету спору у цій справі.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення, покладено на контролюючий орган.

Однак, відповідачем суду таких доказів не надано.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "БК "Енергосфера" повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 8931,71 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 7.03.19 №200 /т. 1, а.с. 3/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /т. 1, а.с. 4/.

Відповідачем доказів понесення судових витрат не надано.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов ТОВ "БК "Енергосфера" задоволено повністю, судові витрати позивача у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8931,71 грн належить компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Енергосфера" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 грудня 2018 року №№ та .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Енергосфера" (; вул. Тімірязєва, 64, м. Полтава, Полтавська область, 36010) судові витрати у розмірі 8931,71 грн (вісім тисяч девятсот тридцять одна гривня сімдесят одна копійка).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя О.О. Кукоба