Справа № 580/446/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/446/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кульчицький С.О., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі по тексту - Управління МВС України в Черкаській області) в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління МВС України в Черкаській області щодо виготовлення та направлення до Пенсійного фонду України в Черкаській області повторної довідки «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції)» від 27.08.2018 №;

- зобов`язати Управління МВС України в Черкаській області відкликати із Пенсійного фонду України в Черкаській області довідку «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції)» від 27.08.2018 року № та листа 220/01 від 27.08.2018 року, яким раніше видані довідки визнані недійсними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі довідки, виданої Управління МВС України в Черкаській області № від 13.03.2018 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , для перерахунку пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2018 року, який становив 14 350,00 грн.

Відповідно до вказаної довідки № від 13.03.2018 року посада позивача, на день звільнення зі служби, прирівняна до посади заступника начальника відділу управління апарату Національної поліції України.

У подальшому, у серпні 2018 року, Управлінням МВС України в Черкаській області направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку № від 27.08.2018 року, відповідно до якої посада позивача на день звільнення зі служби прирівняна до посади заступника начальника відділу, що не входить до складу управління ГУ НП, при цьому розмір посадового окладу, надбавки за стаж служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії було зазначено у розмірах нижчих ніж ті, що було вказані у довідці № від 13.03.2018 року.

Так, розмір пенсії позивача, перерахованої на підставі нової довідки № від 27.08.2018, з урахуванням доплат становить 9 999,36 грн.

Позивач, вважаючи протиправними зазначені дії відповідача, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звільнення, позивач, проходив службу в центральному апараті МВС України, а тому, до нього має застосовуватись схема розмірів посадового окладу для поліцейських апарату Національної поліції, визначеного Додатком 3 до постанови №988.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі по тексту - Закон № 2262-XII)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі по тексту - Постанова КМУ № 988 від 11.11.2015 року) та Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45, в редакції з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 (далі по тексту - Порядок № 45).

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонери згодом подають додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VІІІ від 23.12.2015 р., статтю 63 Закону № 2262-XII, після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських» (вказані зміни до ст. 63 Закону № 2262-XII набрали чинності з 29.12.2015 року).

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1, схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10, розміри надбавки за стаж служби в поліції згідно з додатком 11. Ця постанова набрала чинності з 02.12.2015 р. та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто, з 07.11.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ,починаючи з 01.01.2016 року набув право на перерахунок розміру призначеної йому пенсії, на підставі ст. 63 Закону №2262-XII та норм Порядку № 45.

Нормами Порядку чітко регламентований алгоритм дій щодо перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-XII.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до п.п. 3, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, якою внесено зміни до Порядку №45 постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.

Згідно із п. п. 5, 6 Порядку № 45, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 01.01.2016 р. проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. N 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений з органів внутрішніх справ у відставку саме з посади заступника начальника відділу - начальника відділення оперативного супроводження відділу внутрішньої безпеки в Черкаській області Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України на підставі наказу МВС України № 1784о/с від 31.12.2007.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015, та Порядку № 45, відповідачем на адресу ГУ ПФУ в Черкаській області направлено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 13.03.2018 року №, в якій за нормами чинними станом на січень 2016 року останню займану позивачем посаду прирівняно до посади заступника начальника відділу управління апарату Національної поліції.

У серпні 2018 року відповідач направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку № від 27.08.2018 року, відповідно до якої посада позивача на день звільнення зі служби прирівняна до посади заступника начальника відділу, що не входить до складу управління ГУ НП.

Між тим, пунктом 2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 480 від 07.09.1994 установлено, що підрозділи внутрішньої безпеки входять до складу Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України та виконують спеціальні функції.

Зазначений наказ скасовано наказом МВС України № 1032 від 13.11.2012 року.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного наказу, який був чинним станом на 31.12.2007 року, тобто на момент звільнення позивача з органів МВС, останній проходив службу на посаді у відділі внутрішньої безпеки в Черкаській області ВБ ГУБОЗ України, який не підпорядковувався УМВС України в Черкаській області.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що позивач проходив службу на посаді, яка відноситься до посад апарату МВС України, з огляду на виконувані функції, фактичне підпорядкування та місце вказаного підрозділу в структурі МВС України.

Цій посаді відповідає посада «Заступника начальника відділу» апарату Національної поліції, п. 21 розділ 1 Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 17.02.2017 № 138, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.03.2017 за № 348/30216.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача необхідно проводити з посадового окладу в розмірі 3800 грн. за посадою «Заступники начальника: відділу, чергової частини; начальник сектору» апарату Національної поліції, згідно з Додатком № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, яка відповідає посаді - «Заступника начальника відділу внутрішньої безпеки в Черкаській області - начальник відділення оперативного супроводження Служби ВБ ГУБОЗ МВС України».

Отже, на момент звільнення позивач проходив службу в центральному апараті МВС України, а тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до нього має застосовуватись схема розмірів посадового окладу для поліцейських апарату Національної поліції, визначеного Додатком 3 до постанови № 988.

Такими чином, Управління МВС України в Черкаській області, при формуванні довідки № від 27.08.2018 року та прирівнюючи останню займану позивачем посаду до посади «заступника начальника відділу, що не входить до складу управління ГУ НП», діяв незаконно, без врахування всіх обставин справи, що мали значення для правильного прийняття рішення.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2019 року