Справа № 160/2893/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року Справа № 160/2893/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Прохорова О.О., представника відповідача Постольник О.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М.У.»
до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -
01.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М.У.» до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №082942 від 21.02.2019 року, якою застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М.У.» штраф у розмірі 1700,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Позивач вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
03.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
10.04.2019 року на виконання вимог ухвали від 03.04.2019 року позивачем було надано оригінал квитанції №344 від 12.03.2019 року, при цьому судом встановлено, що судовий збір сплачений згідно вказаної квитанції зараховано по іншій справі.
12.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви визначених в ухвалі від 03.04.2019 року.
На виконання вимог ухвали від 03.04.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, шляхом подання оригіналу квитанції про сплату судового збору.
15.05.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
31.05.2019 року у судовому засіданні представником відповідача було надано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого вказано, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем було допущено порушення, а саме надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
31.05.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №082942 від 21.02.2019 року.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», Постанови КМУ № 1567 від 08.11.2006 р. «Про Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було проведено рейдову перевірку позивача, за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №106288 від 15.01.2019 року.
Вказаним актом зафіксовано: вантажний спеціалізований сідловий тягач - MAN 18.463 (номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом марки KRONE модель SDP-27 (номерний знак НОМЕР_2 ) був зупинений на вул. Дніпровське шосе, м. Кривого рогу 15.01.2019 о 12-45 працівниками Управління Укртансбезпеки у Дніпропетровській області для перевірки обставин, що визначених п. 15 Порядку. При перевірці документів, що визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 та виявлено надання послуг внутрішніх перевезень вантажів без оформлених документів, передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлені тахокарти у кількості, що передбачена наказом МТЗУ від 24.06.2010 №385.
Як вбачається з матеріалів справи, водій відмовився від надання письмових пояснень та підписання акту.
На виконання вимог п.26 Порядку Управління Укратрансбезпеки у Дніпропетровській області надіслало ТОВ «Б.М.У.» повідомлення про розгляд справи №241/22-19 від 18.01.2019 року щодо вирішення питання про притягнення до відповідальності за актом №106288 від 15.01.2019 року.
21.02.2019 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №082942, відповідно до якої за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано до ТОВ «Б.М.У.» адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.
Позивач не погоджується із вказаною постановою та вважає її такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1, підпунктами 2, 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорт. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення).
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що відповідач наділений повноваженнями щодо накладення стягнення за порушення вимог законодавства, зокрема, на автомобільному транспорті.
Щодо доводів позивача про, те що його не було завчасно повідомлено про дату та час розгляду справи про застосування щодо нього адміністративно-господарських санкцій, суд зазначає наступне.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», частиною 12 статті 6 якого встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами державного контролю під час планових, позапланових та рейдових перевірок на підставі направлення на перевірку.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (п. 14 Порядку № 1567).
Пунктом 15 Положення № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до п.21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу посадова особа робить запис у дорожньому листі із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 22 Порядку № 1567).
Відповідно до п. 24 Порядку № 1567 акти, зазначені у пунктах 20, 21 і 23 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25 Порядку № 1567).
Відповідно до п.п.26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
Згідно із п. 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Відповідно до п. 29 Порядку №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.
У разі оскарження постанови про застосування фінансових санкцій стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення (абз. 2 п. 29 Порядку №1567).
Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.
При цьому, розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.
Судом встановлено, що позивачу було направлено повідомлення про розгляд справи №241/22-19 від 18.01.2019 року на поштову адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 , прим.3, яке було отримано представником позивача 29.01.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення наявного в матеріалах справи, при цьому розгляд справи було призначено на 07.02.2019 року з 10:00 год.
Таким чином, враховуючи викладене, відповідачем було дотримано приписи Порядку № 1567 та Інструкції № 254 щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим позивач не був позбавлений свого права бути присутнім під час розгляду справи.
Щодо обставин на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову, суд зазначає наступне.
Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, встановлено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «;Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Згідно статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року № 340, передбачено чинним законодавством.
Тобто, доводи позивача щодо відсутності обов`язку застосовувати контрольні пристрої при здійсненні внутрішніх перевезень по Україні є безпідставними.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною 2 цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
Отже, перелік документів згідно з статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі -Інструкція № 385).
Відповідно до п. 2.5 вищезазначеної Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Згідно з п. 2.6 Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.
За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7 Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.
Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Відповідно до 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку- протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
20 грудня 2010 року набрала чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарг надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Відповідно до акта проведення перевірки від 15.01.2019 року під час рейдової перевірки тахокарти у кількості, що передбачена наказом МТЗУ від 24.06.2010 №385 водій не надавав.
Під час розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, а також до суду тахокарти не було надано позивачем.
Як встановлено судом та не спростовано позивачем 15.01.2019 року за товарно-транспортною накладною від 14.01.2019 року № СчФ-000396 від 14.01.2019 року на перевезення вантажу від вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМЛИН», м.Київ, вантажоодержувачу ПРАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ ТЕРМІНАЛ», м.Херсон, перевізником було Товариство з обмеженою відповідальністю «Б.М.У.», за яким зареєстрований вантажний спеціалізований сідловий тягач - MAN 18.463 (номерний знак НОМЕР_1 ) із напівпричепом марки KRONE модель SDP-27 (номерний знак НОМЕР_2 ).
Таким чином, оскільки, позивач здійснював перевезення вантажів 28 листопада 2018 року автомобілем з повною масою понад 3,5 тонни, то відсутність у водія заповненої тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом є правовою підставою для застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Процедуру видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток визначає Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), затверджений наказом Міністерства Інфраструктури України № 329 від 30.05.2013 року (далі - Порядок № 329).
Відповідно до п. 2.1 Порядку № 329 картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням. Згідно з п. 3.7 заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.
Відтак, згідно п. 2.1 Порядку № 329 отримати картку водія до цифрового контрольного пристрою (тахографа) може лише фізична особа, яка має право керувати транспортним засобом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач, як перевізник повинен був відповідно до положень Інструкції № 385 забезпечити водія, який відправився в рейс, карткою водія, а водій зобов`язаний був використовувати особисту картку водія, протягом якого керував транспортним засобом та мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи цифрового тахографу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Також, згідно з п.7 ч.1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Підставою для скасування забезпечення позову судом, який їх вжив, можуть бути обставини, котрі свідчать про невідповідність вжитих заходів забезпечення позову дійсним обставинам справи, про неефективність вжитих заходів забезпечення, про відсутність потреби у забезпеченні позову або про те, що потреба у вжитті заходів забезпечення позову відпала.
Враховуючи, що рішенням суду було відмовлено у задоволенні позову, у зв`язку з чим, потреба в заходах забезпечення позову в цій справі відпала, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Заходи забезпечення адміністративного позову, застосовані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року - скасувати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.06.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв