Справа № 711/2702/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/2702/17 Суддя (судді) першої інстанції: Демчик Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Темчишиної С. П., представника відповідача Дорожинської А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 квітня 2019 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: 15 годин 05 хвилин, дата складання повного тексту: 06 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Черкаський обласний військовий комісаріат, Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України (протокол 100 від 25.11.2016 р.) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02.03.2015; зобов`язання прийняти рішення щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та виплатити призначену грошову допомогу через Черкаський обласний військовий комісаріат з 02.03.2015 р.

Постановою Придніпровського районного суду від 29 червня 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017 р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.09.2018 р. постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.06.2017 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2017 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, яке викладене в протоколі №100 від 25 листопада 2016 року, в частині відмови у призначені одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або первірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вже звертався одного разу до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову, а тому не має жодних гарантій, що за обраного судом першої інстанції способу захисту його порушених прав такий захист буде ефективним.

Апелянт не вбачає іншого ефективного способу захисту порушеного права ніж зобов`язання призначити та виплатити спірну допомогу.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 06.06.2019 р. за вх. № 20445, в якому відповідач обґрунтовує хибність висновків суду першої інстанції виключно в частині, що не є предметом апеляційного оскарження на час розгляду апеляційної скарги позивача.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги виключно в частині висновку суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач в період з 12.05.1986 р. по 03.11.1986 р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження військової служби в Збройних Сил України, отримавши при цьому захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в результаті чого отримав 2 групу інвалідності та має статус інваліда війни, що підтверджується копією архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 15.03.2004 р. та копією військового квитка.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв висновку Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 441 від 11.02.2015 р., захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Після встановлення 2 групи інвалідності (посвідчення Серія НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 звернувся до Черкаського обласного військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до висновку комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби дійшла висновку (протокол № 100 від 25.11.2016 року) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975 у зв`язку з тим, що у 2016 році позивач, скориставшись своїм вибором, отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Натомість, згідно довідки № 3283/28-2/05 від 15.09.2016 р., виданої управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, ОСОБА_1 повернув одержану ним в управлінні компенсацію у розмірі 284, 40 грн.

Суд касаційної інстанції, направляючи дану справу на новий розгляд встановив, що позивач у 2016 році отримав від управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради одноразову компенсацію при встановленні інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 284,40 грн.

Цього ж року отримана допомога позивачем була повернута управлінню соціального захисту населення у зв`язку із бажанням останнього отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином повернення компенсації, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що станом на час звернення до відповідача за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач не скористався своїм правом на отримання допомоги, а тому відмова у її виплаті з цих підстав не ґрунтується на законі.

В той же час, як зазначив Верховний Суд, відмовляючи в задоволенні позову з наведених вище підстав, суди попередніх інстанцій обмежились встановленням лише обставин щодо попереднього отримання позивачем грошової компенсації та її повернення.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

В свою чергу, у відповідності до п. 7 ст. 163 Закону № 2011 якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Так у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (ладі Закон № 796) компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення.

Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

У відповідності до ст. 60 вказаного Закону особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Як свідчать обставини справи, предметом спору у даній справі було саме отримання позивачем компенсації втрати здоров`я за іншим законодавством.

Натомість, з вищенаведених норм права випливає, що при прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги міністерством мають бути перевірені інші обставини, що повинні мати місце для такого призначення. Зокрема, заподіяння шкоди під час виконання ним обов`язків військової служби; настання інвалідності в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

В той же час, підставою для відмови у призначення спірної допомоги було саме отримання позивачем компенсації за іншим законом, що і було предметом перевірки судом першої інстанції в межах даної справи.

При цьому, оцінка відповідності статусу позивача критеріям, що зазначені вище, в межах спірних правовідносин не надавалась.

Рекомендацією Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року № R (80) 2 (далі - Рекомендація R (80) 2) визначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень.

При цьому, за позицією Європейського суду з прав людини щодо судового контролю за дискреційними адміністративними актами, національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки»; п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства»; п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру»; п. 47-56 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії»).

Зважаючи на те, що суд першої інстанції в межах достатності підстав для скасування оскаржуваної відмови повну перевірку відповідності поданих позивачем документів не здійснював, колегія суддів приходить до висновку про правомірність зобов`язання відповідача повторно розглянути подані документи.

При цьому, колегія суддів заперечує доводи апелянта про неефективність способу захисту порушеного права, позаяк при повторному розгляді заяви позивача суб`єкт владних повноважень позбавлений можливості посилатися в якості підстави для відмови у призначенні спірної допомоги на обставини, що були спростовані судом першої інстанції в ході судового розгляду.

В сукупності з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю, зокрема в частині доводів позивача про відсутність в межах даного спору дискреційних повноважень відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Черкаський обласний військовий комісаріат, Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити дії залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.06.2019 р.)