Справа № 520/9597/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р.Справа № 520/9597/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі № 520/9597/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ"

до Головного управління ДФС у Харківській області , Державної фіскальної служби України

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 р. по справі № 520/9597/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Роз`яснено, що недоліки можуть бути усунуті шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з наданням доказів поважності причин пропуску цього строку.

11.06.2019 через канцелярію Другого апеляційного адміністративного суду від представника Головного управління ДФС у Харківській області надійшло клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вперше апеляційну скаргу до суду було подано вчасно, однак ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 по справі № 520/9597/18 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишено без руху, а ухвалами від 23.04.2019 відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків та повернуто апеляційну скаргу заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 21.03.2019, а саме ненаданням документу про сплату судового збору. Вказану ухвалу від 23.04.2019 було отримано апелянтом 02.05.2019. Після чого 15.05.2019 відповідач повторно подав апеляційну скаргу до суду. Пояснив, що повторне подання апеляційної скарги лише 15.05.2019 обумовлене тим, що повинно було надійти фінансування судового збору, однак, накопилась велика кількість платіжних дручень, які необхідно було сплатити раніше. Судовий збір по даній справі сплачено 16.05.2019 та 17.05.2019. Крім того, у зв`язку з особливостями діловодства в податкових органах, документи, що надходять до ГУ ДФС у Хакрівській області, не в той же день отримуються виконавцем, у зв`язку з чим апеляційна скарга не могла бути подана раніше, ніж 15.05.2019. Крім того, вказує, що апелянт не був присутній при винесенні ухвал від 23.04.2019 та не був обізнаний, що суд відмовив у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. З огляду на викладене, вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та з посиланням на ст. ст. 2, 8, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 122, 123 КАС України, просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, колегія суддів вважає строк на апеляційне оскарження таким, що не підлягає поновленню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Таким чином, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, особливості діловодства в податкових органах не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Відповідач в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не навів суду апеляційної інстанції об`єктивно непереборних та незалежних від його волі обставин, які б завадили відповідачеві повторно подати апеляційну скаргу раніше, ніж 15.05.2019.

Зокрема, відповідачем не надано жодного доказу неможливості сплатити судовий збір та подати апеляційну скаргу в період з 02.05.2019 по 15.05.2019.

Крім того, з приводу тверджень відповідача про те, що подати апеляційну скаргу раніше йому завадили перешкоди у сплаті судового збору, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що повторно апеляційну скаргу було подано 15.05.2019 без сплати судового збору. Як зазначалось вище, судовий збір по даній справі було сплачено лише 17.05.2019 згідно з платіжним дорученням № 2016 від 16.05.2019, тобто, вже після повторного подання апеляційної скарги.

Отже, незрозуміло, яким чином неможливість сплати судового збору перешкодила подати апеляційну скаргу раніше, ніж 15.05.2019, якщо апеляційна скарга була подана без сплати судового збору.

Невиконання відповідачем вимог ч.5 ст.296 КАС України щодо сплати судового збору при первинному поданні апеляційної скарги не є свідченням поважності пропуску строку на апеляційне оскарження з наведених вище підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачем пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 по справі № 520/9597/18, не надано належних і допустимих доказів поважності пропуску цього строку, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.11.2018 по справі № 817/1371/17, від 05.02.2019 по справі № 826/11314/17, від 02.11.2018 по справі № 816/4651/15, від 02.11.2018 по справі № 817/1371/17, врахування якої є обов`язковим в силу ч.5 ст.242 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись п.4 ч.1 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 по справі № 520/9597/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Жигилій С.П.