Справа № 640/5227/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2019 року № 640/5227/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ»
доГоловного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ», (далі також - позивач, ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач 1, ГУ ДФС у м. Києві) та Державної фіскальної служби України (далі також - відповідач, ДФС України), в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 04.12.2018 №1012732/41274879, від 04.12.2018 №1012720/41274879, від 04.12.2018 №1012723/41274879, від 04.12.2018 №1012737/41274879, від 04.12.2018 №1012738/41274879, від 04.12.2018 №1012727/41274879, від 04.12.2018 №1012722/41274879, від 04.12.2018 №1012718/41274879, від 04.12.2018 №1012719/41274879, від 04.12.2018 №1012735/41274879, від 04.12.2018 №1012714/41274879, від 04.12.2018 №1012725/41274879, від 04.12.2018 №1012715/41274879, від 04.12.2018 №1012736/41274879, від 04.12.2018 №1012726/41274879, від 04.12.2018 №1012717/41274879, від 04.12.2018 №1012734/41274879, від 04.12.2018 №1012721/41274879, від 04.12.2018 №1012731/41274879, від 04.12.2018 №1012730/41274879, від 04.12.2018 №1012729/41274879, від 04.12.2018 №1012713/41274879, від 04.12.2018 №1012724/41274879, від 04.12.2018 №1012728/41274879, від 04.12.2018 №1012716/41274879, від 04.12.2018 №1012733/41274879;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19, виписані постачальником ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» покупцю ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.», днем їх фактичного подання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що ГУ ДФС у м. Києві вживаючи заходи щодо зупинення податкових накладних від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19, виписаних постачальником ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» на адресу контрагента-покупця (ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.») за договором поставки товарів №06/18 П від 10.08.2018, допустив перевищення своїх повноважень при здійсненні функцій податкового контролю. У зв`язку з цим позивач вважає, що такі дії, а також всі подальші, прийняті після того рішення про відмову у реєстрації податкових накладних є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2019 відкрито провадження у справі №640/5227/19 за вказаним позовом ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно наявних у справі матеріалах справи копії цієї ухвали суду від 02.04.2019 були отримані уповноваженими представниками відповідачів. Разом з тим, відповідачі у встановлений судом строк своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався та жодні відзиви на позовну заяву та додаткові матеріали до суду не подали.

Також, в ході розгляду справи заперечень проти розгляду вказаної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) від сторін до суду не надійшло, з огляду на що, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать наявні у справі матеріали, 10.08.2018 між ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (як постачальником) і ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.» (як покупцем) було укладено договір №06/18 П постачання товарів (далі - договір №06/18 П від 10.08.2018), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язувався на умовах EXW (франко-склад ПОСТАЧАЛЬНИКА) поставити (передати у власність) покупцю тканини (товар), згідно специфікацій постачання товарів (додатків) та видаткових накладних, а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату на умовах даного договору.

Своїм листом від 21.08.2018 №21-08/1 ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» повідомило ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.» про те, що поставка та відвантаження замовлених покупцем товарів буде здійснюватися уповноваженими представниками сторін на умовах EXW (франко-склад) за адресою м. Черкаси, вул. Чорновола, 170.

Крім того, згідно підписаних між названими сторонами додатків до договору №06/18 П від 10.08.2018, а саме - додатків від 10.08.2018 №1, від 20.08.2018 №2, від 03.09.2018 №3, від 14.09.2018 №4, від 03.10.2018 №5 та від 08.10.2018 №6 покупцем та постачальником в серпні-жовтні 2018 було узгоджено номенклатуру, кількість та вартість поставки окремих партій товарів.

В тексті позовної заяви позивач пояснив, що вказані партії товарів ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» попередньо замовило у іншого постачальника - ПрАТ «ЧЕРКАСЬКИЙ ШОВКОВИЙ КОМБІНАТ» на підставі укладеного між ними договору постачання товарів від 26.06.2017 №268, та підписаних з останнім додатків до вказаного договору від 05.07.2018 №19, від 18.08.2018 №21, від 22.08.2018 №22, від 26.09.2018 №27, від 26.11.2018 №28, від 23.12.2018 №30. Позивач стверджував, що замовлені у ПрАТ «ЧЕРКАСЬКИЙ ШОВКОВИЙ КОМБІНАТ» партії товарів були отримані ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» за узгодженим місцем відвантаження, про що свідчать підписані між сторонами видаткові накладні від 16.08.2018 №4165-3963, від 16.08.2018 №4170-3969, від 27.08.2018 №4330-4123, від 31.08.2018 №4423-4228, від 03.09.2018 №4458-4249, від 05.09.2018 №4500-4289, від 12.09.2018 №4643-4419, від 13.09.2018 №4650-4427, від 20.09.2018 №4805-4583, від 03.10.2018 №5042-4804, від 09.10.2018 №5165-4934, від 23.10.2018 №5423-5187. Оплата за такі придбані товари здійснена, на підтвердження чого позивач посилався на надані до суду копії банківських виписках з розрахункового рахунку ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» за періоди 05.09.2018, 12.09.2018, 17.09.2018, 20.09.2018, 02.10.2018, 23.10.2018, 15.11.2018, 19.11.2018, 20.11.2018, 30.11.2018, 21.12.2018.

Надалі на виконання умов договору №06/18 П від 10.08.2018 ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» здійснило поставку замовлених партій товарів ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.», що підтверджується складеними та підписаними між сторонами видатковими накладними від 01.09.2018 №75, від 01.09.2018 №76, від 01.09.2018 №77, від 06.09.2018 №67, від 06.09.2018 №68, від 06.09.2018 №69, від 14.09.2018 №72, від 14.09.2018 №71, від 14.09.2018 №73, від 04.10.2018 №82, від 04.10.2018 №83, від 04.10.2018 №84, від 10.10.2018 №87, від 10.10.2018 №88, від 10.10.2018 №89, від 10.10.2018 №90, від 24.10.2018 №91, від 24.10.2018 №92, від 24.10.2018 №93, від 24.10.2018 №94, від 24.10.2018 №95, від 24.10.2018 №96, від 24.10.2018 №97, від 24.10.2018 №98, від 24.10.2018 №99, від 24.10.2018 №100.

На виконання вимог пп. «б» п. 187.1 ст. 187 ПК України, у зв`язку з настанням «першої» події - поставкою товарів та відповідно виникненням податкових зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ», як постачальник, виписало на адресу покупця - ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.» та направило для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19.

За наслідками надіслання зазначених податкових накладних до ДФС України засобами електронного зв`язку з метою здійснення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - Реєстр), ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» отримало електронні квитанції від 24.09.2018, 01.10.2018, 05.11.2018, 16.11.2018 про те, що: документи прийнято, проте їх реєстрацію зупинено. В якості підстави для зупинення реєстрації вказаних податкових накладних в сухі випадках відповідачем 1 зазначено наступну: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критерії ризиковості платника податку». Одночасно платнику було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

У листопаді 2018 року ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» направило до ДФС України електронне повідомлення від 28.11.2018 №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких було зупинено та копії підтверджуючих фінансово-господарські операції документів, які були доставлені до ДФС та збережені на центральному рівні 30.11.2018.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, разом із цим Повідомленням від 28.11.2018 контролюючому органу також були надіслані сканкопії первинних та інших документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій у кількості 49 штук, в т.ч.: договору з додатками до нього, рахунків на оплату, видаткових накладних, платіжних доручень, банківських виписок та ін.

Проте, рішеннями комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації (далі разом - спірні рішення комісії ГУ ДФС), від 04.12.2018 №1012732/41274879, від 04.12.2018 №1012720/41274879, від 04.12.2018 №1012723/41274879, від 04.12.2018 №1012737/41274879, від 04.12.2018 №1012738/41274879, від 04.12.2018 №1012727/41274879, від 04.12.2018 №1012722/41274879, від 04.12.2018 №1012718/41274879, від 04.12.2018 №1012719/41274879, від 04.12.2018 №1012735/41274879, від 04.12.2018 №1012714/41274879, від 04.12.2018 №1012725/41274879, від 04.12.2018 №1012715/41274879, від 04.12.2018 №1012736/41274879, від 04.12.2018 №1012726/41274879, від 04.12.2018 №1012717/41274879, від 04.12.2018 №1012734/41274879, від 04.12.2018 №1012721/41274879, від 04.12.2018 №1012731/41274879, від 04.12.2018 №1012730/41274879, від 04.12.2018 №1012729/41274879, від 04.12.2018 №1012713/41274879, від 04.12.2018 №1012724/41274879, від 04.12.2018 №1012728/41274879, від 04.12.2018 №1012716/41274879, від 04.12.2018 №1012733/41274879, у реєстрації податкових накладних від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19 (далі разом - спірні податкові накладні) позивачу було відмовлено.

В якості підстави для прийняття таких рішень відповідачем 1 в усіх випадках зазначено наступне: «Ненадання платником податку копій документів» - «Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні», «Документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

За приписами пп. 14.1.60 п. 14 ст. 14 ПК України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, є Державна фіскальна служба України.

За змістом норм пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пунктом 201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 (далі по тексту - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 і 13 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).

Як передбачено п. 5 Порядку №117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до п. 6 зазначеного Порядку, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п. 7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

При цьому, окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

На час виникнення та розвитку спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 за погодженням з Міністерством фінансів України від 22.03.2018 року. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Водночас у період до 25.05.2018 був чинним наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Наказ №567).

Наказ № 567 як нормативний правовий акт, що зачіпає права, свободи й законні інтереси громадян, на виконання вимог ст. 117 Конституції України та відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №753/30621.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірних у цій справі актів індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII редакція п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок №117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій. Відповідні критерії у період, що аналізується, одночасно визначалися листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 та наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.

Ці акти визначали критерії ризиковості та передбачали необхідність подання різних за своїм переліком документів, необхідних для підтвердження господарської операції з метою подальшої реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дослідивши зміст квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних позивача, суд встановив, що відповідачем 2 в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної визначено відповідність такої вимогам пп. 1.6 п. 1 та пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених виключно листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18.

У контексті наведеного суд зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України (зазначена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 у справі №822/1878/18).

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність зупинення реєстрації податкових накладних від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19 як передумови прийняття оспорюваних рішень Комісії ГУ ДФС про відмову у реєстрації податкових накладних, адже у квитанціях вказано посилання на критерії ризиковості, визначені виключно листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18.

Окрім того, надаючи оцінку наданим позивачем разом з повідомленням №1 від 28.11.2018 копіям документів з метою спростування наявності підстав для зупинення перелічених вище податкових накладних, суд встановив наступне.

За змістом п. 15, 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Положеннями п. 18 - 21 Порядку №117 зокрема, визначено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зі змісту оскаржуваних рішеннях Комісії ГУ ДФС у м. Києві від 04.12.2018 №1012732/41274879, від 04.12.2018 №1012720/41274879, від 04.12.2018 №1012723/41274879, від 04.12.2018 №1012737/41274879, від 04.12.2018 №1012738/41274879, від 04.12.2018 №1012727/41274879, від 04.12.2018 №1012722/41274879, від 04.12.2018 №1012718/41274879, від 04.12.2018 №1012719/41274879, від 04.12.2018 №1012735/41274879, від 04.12.2018 №1012714/41274879, від 04.12.2018 №1012725/41274879, від 04.12.2018 №1012715/41274879, від 04.12.2018 №1012736/41274879, від 04.12.2018 №1012726/41274879, від 04.12.2018 №1012717/41274879, від 04.12.2018 №1012734/41274879, від 04.12.2018 №1012721/41274879, від 04.12.2018 №1012731/41274879, від 04.12.2018 №1012730/41274879, від 04.12.2018 №1012729/41274879, від 04.12.2018 №1012713/41274879, від 04.12.2018 №1012724/41274879, від 04.12.2018 №1012728/41274879, від 04.12.2018 №1012716/41274879, від 04.12.2018 №1012733/41274879 вбачається, що єдиною підставою для відмови в реєстрації податкових накладних стало ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспортів якості, сертифікатів відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

При вирішенні даної справи суд виходить із того, що ненадання документів, передбачених п. 14 Порядку, може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної виключно за умови, що такі документи повинні були складатися згідно умов договору або вимог закону та перебували або повинні були перебувати у розпорядженні платника податків.

В даному випадку відповідачами не було спростовано жодними документальними доказами те, що позивач не надав разом з повідомленням копії тих чи інших документів - договору, видаткових накладних та банківських виписок свого контрагента-покупця, а також документів, що підтверджували оплату товарів від постачальника (ПрАТ «ЧЕРКАСЬКИЙ ШОВКОВИЙ КОМБІНАТ). Тобто, первинних документів, що підтверджують обставини, що стали підставою для виписки зупинених податкових накладних, були надані відповідачам, але ними безпідставно не враховані.

Також в ході розгляду даної справи відповідач 1 з метою спростування позовних вимог не надав суду копії тих документів, що були отримані ними від платника з метою підтвердження реальності господарських операцій, за якими позивачем були виписані розглядувані податкові накладні. Також позивачем не підтверджено документально, що

Згідно з постановами Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №822/1817/18, від 01.02.2019 у справ №810/3938/18 загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вживання податковим органом загального посилання на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв оцінки, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, посилаючись на відсутність окремих документів, як на підставу для відмови у реєстрації податкової накладної, комісія зобов`язана була чітко вказати перелік таких документів із зазначенням обґрунтування необхідності їх надання. Саме по собі загальне посилання на ненадання певних документів, можливість подання яких передбачена п. 14 Порядку, не є виконанням вимог щодо форми і змісту індивідуального акту.

Крім того, представником позивача додатково на підтвердження обставини непослідовності позиції контролюючого органу у питанні реєстрації в Реєстрі податкових накладних, виписаних ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» на адресу ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.» у межах договору №06/18 П від 10.08.2018, до канцелярії суду подано копії електронних податкових накладних, виписаних безпосереднім постачальником відповідної реалізованої ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.» продукції - ПрАТ «ЧЕРКАСЬКИЙ ШОВКОВИЙ КОМБІНАТ» на адресу ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» за період серпень-жовтень 2018 року з роздруківками квитанцій про прийняття таких податкових накладних для реєстрації такої в Реєстрі.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що оскаржувані рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві №1012732/41274879, від 04.12.2018 №1012720/41274879, від 04.12.2018 №1012723/41274879, від 04.12.2018 №1012737/41274879, від 04.12.2018 №1012738/41274879, від 04.12.2018 №1012727/41274879, від 04.12.2018 №1012722/41274879, від 04.12.2018 №1012718/41274879, від 04.12.2018 №1012719/41274879, від 04.12.2018 №1012735/41274879, від 04.12.2018 №1012714/41274879, від 04.12.2018 №1012725/41274879, від 04.12.2018 №1012715/41274879, від 04.12.2018 №1012736/41274879, від 04.12.2018 №1012726/41274879, від 04.12.2018 №1012717/41274879, від 04.12.2018 №1012734/41274879, від 04.12.2018 №1012721/41274879, від 04.12.2018 №1012731/41274879, від 04.12.2018 №1012730/41274879, від 04.12.2018 №1012729/41274879, від 04.12.2018 №1012713/41274879, від 04.12.2018 №1012724/41274879, від 04.12.2018 №1012728/41274879, від 04.12.2018 №1012716/41274879, від 04.12.2018 №1012733/41274879 про відмову в реєстрації податкових накладних є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Щодо правомірності заявлених ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» позовних вимог про зобов`язання ДФС України здійснити реєстрацію податкових накладних від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19, в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх отримання, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені вище критерії відповідачами при прийнятті оспорюваних рішень дотримані не були, що тягне за собою необхідність зобов`язання вчинити дії з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Положеннями п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (п. 20 Порядку №1246).

За таких обставин, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача, шляхом зобов`язання відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19, виписані постачальником ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» покупцю ТОВ «ПРОМ.СТАНДАРТ.», датою їх отримання ДФС України, що, водночас, з урахуванням наведеного, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення, з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком.

Суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення в даній справі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до тексту поданої позовної заяви, позивачем у межах спору заявлено двадцять шість основних позовних вимог немайнового характеру (а саме - про визнання протиправними та скасування двадцяти шести рішень суб`єкта владних повноважень про відмову у реєстрації податкової накладної), решта заявлених позовних вимог зобов`язального характеру в розумінні п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу є похідними. При цьому, як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 20.03.2019 №409 підтверджено, що ТОВ «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» під час звернення до суду з вказаними позовом сплатило судовий збір у розмірі 99 892 грн. Таким чином, при подані цієї позовної заяви до адміністративного суду позивачем було зайво сплачено судовий збір у сумі 49 946 грн.

У зв`язку з цим суд вказує про присудження на користь позивача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрат у розмірі 49 946 грн.

Що стосується решти сплаченої позивачем при поданні цього позову суми коштів (49 946 грн.) в оплату судового збору, то питання щодо повернення таких, як надміру (помилково) сплачених, має вирішуватися в порядку, визначеному Порядком повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 р. за №1650/24182.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 134, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (, адреса: 01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) та Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, при Головному управлінні ДФС у м. Києві від 04.12.2018 №1012732/41274879, від 04.12.2018 №1012720/41274879, від 04.12.2018 №1012723/41274879, від 04.12.2018 №1012737/41274879, від 04.12.2018 №1012738/41274879, від 04.12.2018 №1012727/41274879, від 04.12.2018 №1012722/41274879, від 04.12.2018 №1012718/41274879, від 04.12.2018 №1012719/41274879, від 04.12.2018 №1012735/41274879, від 04.12.2018 №1012714/41274879, від 04.12.2018 №1012725/41274879, від 04.12.2018 №1012715/41274879, від 04.12.2018 №1012736/41274879, від 04.12.2018 №1012726/41274879, від 04.12.2018 №1012717/41274879, від 04.12.2018 №1012734/41274879, від 04.12.2018 №1012721/41274879, від 04.12.2018 №1012731/41274879, від 04.12.2018 №1012730/41274879, від 04.12.2018 №1012729/41274879, від 04.12.2018 №1012713/41274879, від 04.12.2018 №1012724/41274879, від 04.12.2018 №1012728/41274879, від 04.12.2018 №1012716/41274879, від 04.12.2018 №1012733/41274879, якими відмовлено в реєстрації наступних податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (): від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 01.09.2018 №1, від 01.09.2018 №2, від 01.09.2018 №3, від 06.09.2018 №8, від 06.09.2018 №9, від 06.09.2018 №10, від 14.09.2018 №12, від 14.09.2018 №13, від 14.09.2018 №17, від 04.10.2018 №1, від 04.10.2018 №2, від 04.10.2018 №3, від 10.10.2018 №6, від 10.10.2018 №7, від 10.10.2018 №8, від 10.10.2018 №9, від 24.10.2018 №10, від 24.10.2018 №11, від 24.10.2018 №12, від 24.10.2018 №13, від 24.10.2018 №14, від 24.10.2018 №15, від 24.10.2018 №16, від 24.10.2018 №17, від 24.10.2018 №18, від 24.10.2018 №19, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (), в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (, адреса: 01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29) документально підтверджені судові витрати у розмірі 24 973 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛАЙТПРОМ» (, адреса: 01135, м. Київ, вул. Павлівська, 29) документально підтверджені судові витрати у розмірі 24 973 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок