Справа № 200/5138/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 р. Справа№200/5138/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 14.03.2019 року на загальну суму 58117,26 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 14.03.2019 року на загальну суму 58117,26 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 квітня 2019 року позивачу вручені податкові повідомлення - рішення від 14.03.2019 року № 0-0522; № 0-0522; № 0-0522; № 0-0522; № 0-0522; № 0-0522; № 0-0522 ; № 0-0522 ; № 10-0522; № 0-0522 , якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем « Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» на загальну суму 58117,26 грн.

Позивач вважає вищезазначені податкові повідомлення - рішення незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують конституційні засади.

16 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони отримали ухвали про відкриття провадження в справі, що підтверджується поштовими повідомленнями.

06 травня 2019 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що посадові особи Головного управління ДФС у Донецькій області при винесенні спірних податкових повідомлень - рішень діяли в межах діючого законодавства. Вважає, що застосування норми пільги відповідно пп. «є» п. 266.2.2 ст. 266 ПКУ до ОСОБА_1 підстави відсутні. Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року відмовлено відповідачу у клопотанні про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного провадження.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . Позивачу належать виробничі будівлі, а саме будівля цеху різців загального площею 1834,8 кв.м., побутовий цех різців загальною площею 219,4, кв.м., підстанція цеху різців загальною площею 40,8 кв.м., склад матеріалів загальною площею 385 кв.м., склад матеріалів 1 відділення, загальною площею 1305 кв.м.

Відповідач - є юридичною особою публічного права - установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

Згідно листа Бахмутського управління ГУ ДФС у Донецькій області від 06.03.2019 року № 427/05-99-42-10 Слов`янським управлінням ГУ ДФС у Донецькій області виконано нарахування податку «На нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300) ОСОБА_1 у 2019 році (за 2018 рік) та у 2018 році (за 2017 рік).

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 вручені податкові повідомлення - рішення від 14.03.2019 року, якими на позивача, згідно з пп. 54.3.3, п. 54.3, пп. 266.7.2, п. 266.7, ст. 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», а саме за 2017 рік: № 0-0522 на суму 7753,41 грн. (за будівлю цеху різців площею 1834,8 кв.м.); № 0-0522 на суму 927,13 грн. (за будівлю побутового цеху різців площею 219,4 кв.м.); № 0-0522 на суму 172,41 грн. (за будівлю підстанції цеху площею 40,8 кв.м.); № 0-0522 на суму 1626,92 грн. (за будівлю складу матеріалів площею 385 кв.м.); № 0-0522 на суму 5514,61 грн. (за будівлю складу матеріалів 1 відділення площею 1305 кв.м.); за 2018 рік: № 0-0522 на суму 20492,88 грн. (за будівлю цеху різців площею 1834,8 кв.м.); № 0-0522 на суму 2450,48 грн. (за будівлю побутового цеху різців площею 219,4 грн.); № 0-0522 на суму 303,80 грн. (за будівлю підстанції цеху площею 40,8 кв.м.); № 0-0522 на суму 4300,07 грн. (за будівлю складу матеріалів площею 385 кв.м.); № 0-0522 на суму 14575,55 грн. (за будівлю складу матеріалів 1 відділення площею 1305 кв.м.).

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України)

Пунктом 6.3 ст. 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З системного аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.1, пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

У свою чергу, за приписами пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. При цьому, законодавець не визначає жодних обмежень щодо використання чи невикористання таких об`єктів.

Суд зауважує, що об`єктом оподаткування є об`єкт нерухомості, а не суб`єкт як власник такої нерухомості. Таким чином, при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовується сторонами, ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 - будівля цеху різців загального площею 1834,8 кв.м., побутовий цех різців загальною площею 219,4, кв.м., підстанція цеху різців загальною площею 40,8 кв.м., склад матеріалів загальною площею 385 кв.м., склад матеріалів 1 відділення, загальною площею 1305 кв.м., які відносяться до будівель промисловості та складів, що також підтверджується свідоцтвом про право власності та витягу з Державного реєстру РПНМ.

Отже, оскільки будівля промисловості, складське приміщення не є об`єктом оподаткування у розумінні з пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а належні позивачу комплекс будівель та споруд, у свою чергу, за своїми характеристиками та цільовим використанням відповідає категорії будівель промисловості.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача відсутні законні підстави для прийняття податкових повідомлень - рішень, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за 2017 та 2018 роки за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 31.01.2018 року в адміністративній справи № 822/2624/16 з подібних правовідносин (№ 71939089 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З огляду на вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 14.03.2019 року на загальну суму 58117,26 грн. - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Донецькій області:

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 7753,41 грн. (за будівлю цеху різців площею 1834,8 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 927,13 грн. (за будівлю побутового цеху різців площею 219,4 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 172,41 грн. (за будівлю підстанції цеху площею 40,8 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 1626,92 грн. (за будівлю складу матеріалів площею 385 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 5514,61 грн. (за будівлю складу матеріалів 1 відділення площею 1305 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 20492,88 грн. (за будівлю цеху різців площею 1834,8 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 2450,48 грн. (за будівлю побутового цеху різців площею 219,4 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 303,80 грн. (за будівлю підстанції цеху площею 40,8 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 4300,07 грн. (за будівлю складу матеріалів площею 385 кв.м.);

№ 0-0522 від 14.03.2019 року на суму 14575, 55 грн. (за будівлю складу матеріалів 1 відділення площею 1305 кв.м.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко