Справа № 160/4297/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року Справа № 160/4297/19
11.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування періодів роботи до пільгового стажу роботи протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального та пільгового стажу періоди роботи на шахті «Черкаська» ВО «Луганськвугілля» з 12.05.1993 по 16.08.1993 рр., з 24.12.1993 по 29.04.1994 рр., з 22.08.1994 по 20.01.1997 рр., з 07.07.1999 по 21.01.2002 рр. та 22.01.2002 по 25.03.2002 рр.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2019 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що останній звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, листам від 10.01.2019 року та від 15.02.2019 року позивачу відмовлено у призначені пільгової пенсії у зв`язку з тим, що пільговий стаж згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період роботи на шахті «Черкаська» ВО «Луганськвугілля» з 12.05.1993р. по 16.08.1993 р, з 24.12.1993р. по 29.04.1994 р. , з 22.08.1994 р. по 20.10.1997 р., з 12.02.2001 р. по 12.04.2001 р врахувати не має можливості, так як довідки про підтвердження пільгового стажу видані підприємствами, які розташовані на не підконтрольній українській владі території.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4297/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною другою статті 263 КАС України передбачено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
28.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позивачем, на підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки надано довідки від 16.10.2018 року № 11/к-440, № 11/К-442, № 11/К-444, № 11/К-439, видані, мовою оригіналу: «Филиалом ГОФ Словяносербська ГУН ЛНР «Центруголь», що знаходяться на непідконтрольній території Луганської області, у зв`язку з чим при розрахунку пенсії позивачу врахувати надані довідки не має можливості, оскільки підприємство розташовано на тимчасово окупованій території.
Страховий стаж ОСОБА_1 станом на 31.12.2018 року становить 24 роки 4 місяці 4 дні, в тому числі стаж за Списком № 1 - 16 років 11 місяців 1 день, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.
Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.08.2018 року № 6314, виданою управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Павлоградської міської ради (а.с.13).
Позивач 03.01.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградський відділ з питань призначення пенсії № 18) з заявою про призначення перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України надано відповіді від 10.01.2019 року № 4/03.22-19 та від 15.02.2019 року № 53/03/22-19 про відмову у призначення пенсії, з тих підстав, що до заяви надані довідки про підтвердження пільгового стажу, які видані підприємствами, що розташовані на тимчасово окупованій території України, а тому врахувати пільговий стаж згідно з статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за періоди роботи на шахті «Черкаська» В.О. «Луганськвугілля» з 12.05.1993 р по 16.08.1993 р., з 24.12.1993 р. по 29.04.1994 р., з 22.08.1994 р. по 20.10.1997 р. не має законних підстав.
Тому, страховий стаж позивача становить 24 роки 4 місяці 4 дні, в тому числі пільговий стаж за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 16 років 11 місяців 1 день, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
Позивач не погодившся з діями відповідача стосовно відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що і стало предметом даного позову.
Розглядаючи даний спір по суті заявлених вимоги, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Трудова книжка, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України та згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що пільговий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має підтверджуватись записами в трудовій книжці. У випадку відсутності відповідних записів у трудовій книжці, пільговий стаж може бути підтверджений уточнюючими довідками.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, останній працював:
Шахта «Черкаська» ВО Луганськвугілля»:
- 12.05.1993 - 27.06.1993 роки - учнем гірничим з повним робочим днем під землею; - 28.06.1993 - 16.08.1993 роки - гірничим підземним робітником 3-го розряду повним робочим днем під землею;
- 24.12.1993 - 29.04.1994 роки - гірничим підземним робітником 3-го розряду повним робочим днем під землею;
- 22.08.1993 - 20.10.1997 роки - підземним гірничим майстром з повним робочим під землею;
ДП шахта «Черкаська» ДХК «Луганськвугілля»:
- 07.07.1999 - 11.02.2001 роки- гірничий підземний 3-го розряду з повним робочим днем під землею;
- 12.02.2001 - 10.03.2001 роки - курси гірничого робітника по ремонту гірничих виробок при ШУ «Луганське»;
- 11.03.2001 - 12.04.2001 року - учнем підземного гірничого робітника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею;
-13.04.2001- 21.01.2002 роки - гірничий підземний по ремонту гірничих виробок 4-го розряду з повним робочим днем під землею;
- 22.01.2001- 25.03.2002 роки - гірничий робітник очисного вибою 5- го розряду повним робочим днем під землею (провідна професія);
- 08.04.2002 - 22.04.2003 роки - гірничий робітник очисного вибою 5- го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія);
ДВАТ ШУ «Луганське» ДП «Луганськвугілля»:
-12.05.2003 - 01.07.2003 роки - гірничий робітник 3-го розряду з повним робочим днем під землею;
- 02.07.2003 - 31.08.2005 роки - прохідник з повним робочим днем під землею (провідна професія);
ВП ШУ «Луганське» ДП «Луганськвугілля»:
- 19.09.2005 - 22.04.2016 роки - прохідник 5- го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія);
ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «ШУ Павлоградське»:
- 01.08.2016 - 16.01.2018 роки - гірник з ремонту гірничих виробок 4-го розряду з повним робочим днем під землею;
- 17.01.2018 - 18.03.2018 роки - прохідник 4-го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія);
- 19.03.2018 - по теперішній час - прохідник 5-го розряду з повним робочим днем під землею (провідна професія).
Вказані посади, на яких працював позивач і які просив зарахувати до пільгового стажу у заяві від 03.01.2019 року про призначення пенсії, відносяться до посад передбачених ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначені в переліку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.
Крім того, у справі містяться довідки про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній.
Аналіз норм чинного законодавства, дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
В даному випадку, трудова книжка (серія НОМЕР_2 ) позивача містить усі записи на підтвердження роботи позивача за всі спірні періоди. Записи про роботу внесені в трудову книжку належним чином та не мають виправлень.
За таких обставин справи, суд вважає, що подані позивачем документи належним чином підтверджують пільговий трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: у періоди роботи на шахті «Черкаська» В.О. «Луганськвугілля» з 12.05.1993 р по 16.08.1993 р., з 24.12.1993 р. по 29.04.1994 р., з 22.08.1994 р. по 20.10.1997 р., з 07.07.1999 р. по 21.01.2002 р., з 22.01.2002 р. по 25.03.2002 р.
Твердження Головного управління Пенсійного фонду України про недостатність страхового стажу (в тому числі пільгового стажу за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») для призначення пенсії на пільгових умовах, судом оцінює критично, оскільки відповідно до роз`яснень Міністерства Соцполітики населення України від 20.01.1992 № 8, працівники зайняті на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземного та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного року роботи на провідних професіях (робітники очисного вибою, прохідники) - за 1 рік З місяці роботи.
Розрахунок пільгового стажу позивача, відповідно до записів в трудовій книжці та застосування норм роз`яснень Міністерства Соцполітики від 20.01.1992 № 8, складає:
- 07 років 10 місяців 295 днів - робота за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 25 років - робота на непровідних професіях (зараховується до пільгового стажу без кратності);
- 18 років 05 місяців 05 днів - робота за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 20 років - робота на провідних професіях, з урахуванням кратності (14 років 11 місяців 05 днів (без кратності). Застосовуючи роз`яснення Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8 пільговий стаж з урахуванням кратності за 1 рік 3 місяці роботи складає 18 років 05 місяців 05 днів).
Отже, враховуючи усі записи в трудовій книжці, пільговий стаж позивача складає: 07 років 10 місяців 29 днів + 18 років 05 місяців 05 днів = 26 років 04 місяці 04 днів, що достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах з моменту першого звернення до Пенсійного фонду України, тоюто з 03.01.2019 року.
Стосовно доводів відповідача про те, що відповідно до записів трудової книжки позивача, останній працював: на шахті «Черкаська» В.О. «Луганськсвугілля», ДП шахті «Черкаська» ДХК «Луганськвугілля», ДВАТ ш.у. «Луганське» ДП «Луганськвугілля», ДВАТ шахті «Білоченська» ДПХК «Лганськвугілля», відособленому підрозділі ШУ «Луганське» ДП «Луганськвугілля», які знаходяться на непідконтрольній території, то суд стверджує, що відсутність у останнього можливості здійснити перевірку відомостей на підприємствах, які знаходяться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02.04.2019 року по справі № 428/1695/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 , від 31 січня 2019 року у справі № 423/1450/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а , що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 03.01.2019 року буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Водночас, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обгрунтування, зазнаяеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про якій йдеться у позовній заяві.
Тому, відповдно до ч.2 ст.9 КАС УКраїни суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це неоюхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішені згідно з вимогами ч.4 ст.245 КАС України.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи усе вищеперелічене, суд зробив висновок, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (чч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, оскільки позивачем при зверненні до суду заявлено три позовні вимоги (768,40 грн : 3 = 256, 13 грн), а позовну заяву задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду підлягає стягненню з відповідача на рахунок позивача в сумі 512,26 грн (256,13 *2).
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування періодів роботи до пільгового стажу роботи.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального та пільгового стажу періоди роботи на шахті «Черкаська» ВО «Луганськвугілля» з 12.05.1993 по 16.08.1993 рр., з 24.12.1993 по 29.04.1994 рр., з 22.08.1994 по 20.01.1997 рр., з 07.07.1999 по 21.01.2002 рр. та 22.01.2002 по 25.03.2002 рр.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В частині інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук