Справа № 1340/4784/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/359/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

позивач: Харченюк І .С.

відповідач:Чабан О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №1340/4784/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції - Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення - 15.11.2018 року о 15:36:19 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 23.11.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Львівській області та просив визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 12 вересня 2018 року за № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, оскільки вважає їх прийнятими з порушеннями норм податкового законодавства. Позивач наголошує, що перевірка, за результатами якої було винесено податкові повідомлення - рішення проведена під час дії пункту 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України. Тобто, на час проведення зазначеної перевірки, чинними нормами ПК України прописано право податкового органу на здійснення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Після спливу тридцятиденного строку, протягом якого може бути проведена камеральна перевірка податкової декларації, підстави для її проведення контролюючого органу відсутні. Таким чином, перевірка позивача відбулася поза межами строку, що свідчить про протиправність дій щодо проведення такої перевірки та зумовлює визнання протиправним і скасування оскаржених податкових повідомлень - рішень. Крім того, позивач звертає увагу, що в акті № 2963/13-01-12-21/36874925 від 12 вересня 2018 року допущені помилки при його складенні, а саме з вказаного акта не вбачається за який період проводилася перевірка та невірно зазначений керівник ТзОВ «Агролайф корми». Також позивач зазначає, що розрахунок до податкових повідомлень - рішень не містить печатки відповідача та ідентифікаційних даних особи, що його здійснила.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у задоволенні адміністративний позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення постановлено при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та при порушенні норм матеріального права. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в акті 2963/13-01-12-21/36874925 від 12 вересня 2018 року допущені помилки, а саме незрозуміло за який все ж таки період проводилась камеральна перевірка та невірно зазначений керівник ТзОВ «Агролайф корми», адже керівник ТзОВ «Агролайф корми» являється Пришляк Ганна Павлівна . Звертає увагу, що розрахунок до податкових повідомлень - рішень не містить печатки відповідача та ідентифікаційних даних особи, що його здійснила, а підпис на розрахунку відрізняється від підпису на самому повідомленні-рішенні. Також зазначає, що проведення Головним управлінням ДФС у Львівській області камеральної перевірки позивача відбулось поза межами установленого законодавством строку, що свідчить про протиправність дій щодо проведення такої перевірки та зумовлює визнання протиправними і скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12 вересня 2018 року за № та №. Таким чином скаржник вважає, що відповідач у даній справі, у спірних правовідносинах не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 12 вересня 2018 року та № від 12 вересня 2018 року є протиправними та підлягають скасуванню.

01 квітня 2019 року відповідачем - Головним управлінням ДФС у Львівській області подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана позивачем безпідставно з мотивів викладених в відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «Агролайф корми» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01 травня 2017 року по 10 липня 2018 року, за результатами якої складено акт від 24 липня 2018 року №2107/13-01-12-21/36874925 (далі - акт перевірки) та виявлено такі порушення: ТзОВ «Агролайф корми» в порушення п.203.2 ст.203, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання за платежем: податку на додану вартість - до 30 календарних днів в сумі - 395701,30 грн., від 31 календарного дня в сумі - 40066,00 грн..

Також, Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «Агролайф корми» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року, за результатами якої складено акт від 12 вересня 2018 року №2963/13-01-12-21/36874925 (далі - акт перевірки) та виявлено такі порушення: ТзОВ «Агролайф корми» в порушення п.203.2 ст.203, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання за платежем: податку на додану вартість - до 30 календарних днів в сумі - 0 грн., від 31 календарного дня в сумі - 80885,10 грн..

На підставі актів перевірки від 24 липня 2018 року №2107/13-01-12-21/36874925 та від 12 вересня 2018 року №2963/13-01-12-21/36874925 відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення форми «Ш» від 12 вересня 2018 року №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 20% за платежем податок на додану вартість на суму 95317,28 грн. та податкове повідомлення - рішення форми «Ш» від 12 вересня 2018 року №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% за платежем податок на додану вартість на суму 4006,60 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що проведення Головним управлінням ДФС у Львівській області камеральної перевірки позивача відбулось в строки з дотримання вимог наведених норм Податкового кодексу України, а оскаржені рішення відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України, таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень - рішень.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Кодексу погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Керуючись п. 14.1.156 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п.14.1.157 п. 14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення - рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Кодексу, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.203.2 ст.203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.126.1. ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1статті 126.1 ПК України полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

При цьому, відповідно до пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 18.07.05 року № 276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.05 за № 843/11123 (далі в тексті - Інструкція №276), нарахуванню в особових рахунках платників підлягають податкові зобов`язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов`язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.3 Інструкції №276 встановлено, що нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства. Нарахування узгоджених податкових зобов`язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов`язань.

Підпунктом 11.4 пункту 11 Інструкції №276 встановлено, що під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від`ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження позивача про неналежне складення відповідачем розрахунку є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, враховуючи висновки актів перевірок та дані зворотного боку облікової картки платника податків (даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість), не підтверджені належними та допустимими доказами, а подані ж відповідачем докази, спростовують твердження позивача про неналежне складення відповідачем розрахунку.

Щодо покликання позивача на порушення Головним управлінням ДФС у Львівській області строків проведення камеральної перевірки, то колегія суддів вважає такі безпідставними та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність поданняподаткових декларацій(розрахунків) та/або своєчасність реєстраціїподаткових накладнихта/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки та його процедуру врегульовано статтею 76 ПК. Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов`язкова.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, пунктом 86.2 якої передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно зпунктом 76.3 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання є відмінною за своїм предметом від камеральна перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку, а відтак, питання строку проведення першої врегульоване статтею 102 Податкового кодексу України, згідно з якою така перевірка може бути проведена не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач мав право проводити камеральні перевірки відносно позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на додану вартість за період з 01 травня 2017 року по 10 липня 2018 року та за період з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року, так як такі перевірки проводились у строк 1095 днів.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 квітня 2019 року у справі № 826/15416/17.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, жодних порушень вимог ПК України при оформленні результатів камеральних перевірок та оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідачем не допущено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення - рішення від 12 вересня 2018 року за № та № Головного управління ДФС у Львівській області відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України та прийняті правомірно та обґрунтовано, а відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже відсутні підстави для їх скасування.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №1340/4784/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18.06.2019 року.