Справа № 826/6097/16
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Справа № 826/6097/16

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Тарасуна В.Г.,

представника відповідача Ходорича О.М.,

представника третьої особи Косянчук Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українські страви» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Українські страви»

до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого комітету

Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації),

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: комунальне підприємство «Київблагоустрій»

виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

У квітні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українські страви» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними дій в.о. директора Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого комітету КМР (КМДА) щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 5-з.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України та виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду його справи, повторно не прибув в судове засідання (не забезпечив явку свого представника).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що він не був повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду справи 20.02.2018 р., 20.03.2018 р. та 30.03.2018 р.

Крім того, апелянт посилається на ст. 205 КАС України та зазначає, що судом не обґрунтовано неможливості розгляду даної справи за відсутності позивача.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2019 р. було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи на 12.06.2019 р.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на тому, що судом направлялися позивачу виклики про дату, час та місце судового розгляду його справи, але він не з`являвся в судові засідання без поважних причин.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Частинами 3, 8, 11 статті 126 КАС України передбачено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За правилами пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 205 КАС України Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Пунктом 4 частини 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для залишення судом адміністративного позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність в суду об`єктивних підстав вважати, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, однак, не з`явився в судове засідання за відсутності жодних поважних причин і вже розпочатий розгляд судової справи є неможливим за його відсутності.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2016 р. було відкрито провадження у даній справі /Т.1 а.с.1/.

18.04.2016 р. судом постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 28.04.2016 р. /Т.1 а.с.71/.

Доказів направлення копії зазначеної ухвали позивачу та його повідомлення судом про відповідну дату, час та місце судового засідання матеріали справи не містять.

28.04.2016 р. у відкритому судовому засіданні за участю представників позивача судом оголошено перерву до 13:40 год. 17.05.2016 р. Повістка вручена представнику позивача Степаненко Т.О. /Т.1 а.с.135-138/.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2016 р. було призначено комплексну судову будівельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою і зупинено провадження у справі. Копію ухвали вручено представнику позивача 26.05.2016 р. /Т.1 а.с.167-172/.

29.06.2017 р. ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва провадження у справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду на 19.10.2017 р. о 16:40 год. /Т.1 а.с.230/.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 р. справа була призначена до судового розгляду на 13.03.2018 р. о 10:30 год. /Т.1 а.с. 238/.

25.01.2018 р. ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва справу призначено до розгляду на 20.02.2018 р. о 13:00 год. /Т.1 а.с.244/.

У справі містяться конверти про повернення до суду від позивача поштових відправлень за закінченням терміну зберігання /Т.1 а.с.249-250, 261-262/.

Також у справі наявна довідка від 20.03.2018 р., складена секретарем судового засідання, про неявку представників сторін у судове засідання та прийняття судом рішення про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження /Т.1 а.с.264/.

30.03.2018 р. Окружним адміністративним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду внаслідок повторної неявки позивача в судове засідання.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення позивача про дату, час та місце судових засідань 20.02.2018 р., 20.03.2018 р. та 30.03.2018 р.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що поштове повідомлення з приводу судового розгляду, призначеного на 20.02.2018 р., яке повернулося до суду за закінченням терміну зберігання, не містить жодних відомостей про направлення позивачу повістки в порядку ст. 124 КАС України.

У поштовому повідомленні щодо судового розгляду, призначеного на 20.03.2018 р., неправильно вказано організаційно-правову форму позивача: «Пат» замість ТОВ /Т.1 а.с.262/.

Жодних повісток та/або ухвал про судовий розгляд 30.03.2018 р. позивачу взагалі не направлялося.

Також апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи, зокрема у позовній заяві, окрім поштової адреси позивача мітяться дані й про інші засоби зв`язку з ним через його представника, а саме - номер телефону. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що судом було вичерпано всі можливі засоби повідомлення позивача про дату, час та місце відповідних судових засідань (телефонограми не складалися).

Більш того, у довідці від 20.03.2018 р. вказано про ухвалення судом рішення про подальший розгляд даної справи в порядку письмового провадження, хоча відповідна ухвала суду у матеріалах справи відсутня.

Разом з тим, судова колегія приймає до уваги доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала суду не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості розгляду справи за відсутності позивача, тим більше, враховуючи те, що дана справа розглядається з 2016 року, судом вирішувалися певні клопотання саме позивача, призначалася судова експертиза, збиралися відповідні докази, іншими учасниками надавалися заперечення на позов та письмові пояснення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для залишення без розгляду позовної заяви.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що право на доступ до правосуддя, а також на захист прав та інтересів в суді через представника є основоположними конституційними правами особи та регламентовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 6.

У справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France») Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має Існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Водночас, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо залишення позовної заяви без розгляду та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Українські страви» підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українські страви» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: