Справа № 640/21726/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Земляної Г.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Славутський солодовий завод» (надалі за текстом - «ПрАТ «Славутський солодовий завод») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 17.12.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 2 899 278 грн. 50 коп.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.09.2018 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20 885 грн. 40 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 27.09.2018 р., якою товариство зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 41 770 грн. 80 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що прощена ним сума пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язань за договорами, не є доходом в розумінні Податкового кодексу України. ПрАТ «Славутський солодовий завод» також наполягало на тому, що воно має право виправити помилку шляхом застосування понижуючого коефіцієнта.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 17 грудня 2018 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник звертає увагу, що відповідачем не заперечується його право на застосування понижуючого коефіцієнту.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовцями Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Славутський солодовий завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р.

Результати перевірки оформлено актом № 131/28-10-48-13/00377733 від 05.09.2018 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 134, 198 Податкового кодексу України, ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI»), внаслідок чого занижено: податок на додану вартість на 165 317 грн. 98 коп.; податок на прибуток на 2 648 081 грн.; єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на 41 770 грн. 80 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

У період з 2013 р. по 2015 р. ПрАТ «Славутський солодовий завод» було укладено ряд договорів на поставку ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» та ТзОВ ТВК «перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» солоду ячмінного пивоварного.

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за цими договорами щодо оплати за поставлений товар, позивачем була нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставку Національного банку України.

У подальшому додатковими договорами сторони дійшли згоди, що покупці у добровільному порядку сплачують частину нарахованої пені, а ПрАТ «Славутський солодовий завод» відмовляється від стягнення іншої суми пені.

На думку контролюючого органу наведене призвело до заниження доходу на 11 287 337 грн.

Також, за результатами аналізу господарських операцій з ТОВ «Віптранс 2015» відповідач дійшов висновку про заниження позивачем фінансового результату до оподаткування на 14 711 563 грн. та завищення податкового кредиту на 165 317 грн. 98 коп.

Крім того, у Звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за березень 2015 р. ПрАТ «Славутський солодовий завод» проведено зменшення нарахування єдиного внеску у зв`язку з виправленням помилки, опущеної в попередніх періодах на суму 41 770 грн. 80 коп. за січень 2015 р. з метою застосування понижуючого коефіцієнта, водночас перерахунок єдиного внеску за минулий період не здійснюється.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 206 647 грн. 48 коп., у тому числі 165 317 грн. 98 коп. за основним платежем та 41 329 грн. 50 коп. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 3 085 261 грн., у тому числі 2 648 081 грн. за основним платежем та 437 180 грн. за штрафними санкціями; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.09.2018 р. в розмірі 20 885 грн. 40 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 27.09.2018 р. на суму 41 770 грн. 80 коп.

ПрАТ «Славутський солодовий завод» оскаржило названі рішення та вимогу в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 36339/6/99-99-11-02-02-25 від 07.11.2018 р. скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.09.2018 р. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 27.09.2018 р. - без змін.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 39590/6/99-99-11-04-02-25 від 06.12.2018 р. скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2018 р. та податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2018 р. в частині не підтвердження реальності здійснення операцій з ТОВ «Віптранс 2015».

З урахуванням рішення про результати розгляду скарги відповідачем прийнято податкового повідомлення-рішення № від 17.12.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 2 899 278 грн. 50 коп., у тому числі 2 499 295 грн. за основним платежем та 399 983 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

Рішення окружного адміністративного суду в частині скасування цього податкового повідомлення-рішення сторонами в апеляційному порядку не оскаржується, а відтак колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом, якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік;

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік;

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік. Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Таким чином, позивач мав право на застосування понижуючого коефіцієнту до розміру єдиного внеску.

Що стосується твердження відповідача про те, що перерахунок єдиного внеску за минулий період не здійснюється, то правові підстави виправлення виявлених помилок у попередній звітності, були врегульовані розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 454 від 09.09.2013 р., а з 30.04.2015 р. регулюються розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 р.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 825/986/16.

Враховуючи наведене, ухвалене у справі судове рішення у наведеній частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 27 вересня 2018 року та рішення № від 27 вересня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 27 вересня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 27 вересня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 18 червня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя Г.В.Земляна