Справа № 640/6887/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2019 року № 640/6887/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправною та скасування постанови від 05.04.2019р. №56335307.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05 квітня 2018 року №56335307 про накладення штрафу в сумі 5 100, 00 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2019 р. суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 05.04.2019р. ВП №56335307 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00грн., оскільки позивачем було виконано рішення суду у повному обсязі, проведено перерахунок пенсії, сформовано доплату по перерахунку та пенсія виплачується згідно рішення суду.

Відповідач у відзиві поданому через канцелярію суду 24.05.2019р. проти позову заперечив, оскільки станом на 05.04.2019р. боржником рішення суду в повному обсязі не виконано. Доказів виконання рішення суду в повному обсязі не надано.

03.06.2019року, у зв`язку з тим, що у судове засідання не прибули всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським Андрієм Вікторовичем прийнято постанову ВП № 56335307 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання станом на 05.04.2019р. рішення суду у справі №371/1347/17.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Судом з наданих матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборським Андрієм Вікторовичем за результатами розгляду заяви стягувача ( ОСОБА_1 ) про примусове виконання виконавчого листа №371/1348/17 виданого 10.04.2018р., 07.05.2018р відкрито виконавче провадження №56335307 та встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 25.05.2018р. № 4594/07-02, який відповідно до матеріалів виконавчого провадження отримано відповідачем 01.06.2018р., Головне управління ПФУ в Київській області повідомило державного виконавця про те, що сума коштів по перерахунку за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року становить 114 222,15 грн. та буде виплачена ОСОБА_1 в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деякими іншими категоріям громадян».

У зв`язку з наведеним Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області просило державного виконавця закінчити виконавче провадження №56335307 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а саме: у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та звільнити Головне управління від сплати виконавчого збору відповідно до ч. 9 ст. 27 цього ж Закону .

З даного листа від 25.05.2018р. № 4594/07-02 судом вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом № 371/1347/17 від 14.12.2017р. виконано не було, а лише повідомлено державного виконавця, що рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області буде виконано ним в майбутньому в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018р. При цьому жодних посилань на відсутність відповідного фінансового забезпечення, що унеможливило б виконання судового рішення, позивачем до суду не надано.

27 червня 2018р. державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України « Про виконавче провадження»

Однак, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 02.01.2019р. визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №56335307 від 27.06.2018р. та зобов`язано відновити виконавче провадження з підстав невиконання у повному обсязі постанови суду за виконавчим документом, а постанову про закінчення виконавчого провадження винесено передчасно.

У зв`язку з відновленням виконавчого провадження, державним виконавцем надіслано вимогу, щодо виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження. 15 лютого 2019 року позивач направив лист та повторно повідомив, що рішення суду буде виконано в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018р.

Посилання позивача на виконання рішення суду в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.01.2018р., є безпідставними, оскільки вищезазначена постанова не регулює порядок виплати пенсії на підставі рішення суду, а встановлює порядок перерахунку пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач у позовній заяві підтверджує, що ним не виконано рішення суду у повному обсязі у зв`язку з тим, що він мав дотримуватися вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018р.

Крім того, на момент прийняття оскаржуваного рішення пункти 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі № 826/3858/18.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця, про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. від 05.04.2019р. у виконавчому провадженні ВП 56335307, є законною, обґрунтованою та такою, що прийнято в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, вул. Ярославська 40, місто Київ, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін