Справа № 280/5317/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 червня 2019 року 14 год. 55 хв.Справа № 280/5317/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А. та сторін

від позивача: адвокат Железняк В.К.,

від відповідача: Муріна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ),

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.08.2018 №

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення відповідача від 14.08.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання до 40328,19 грн за 2016 р. за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яке прийняте на підставі акту перевірки №549/08-01-13-05/ від 26.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом необґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 40328,19 грн. Позивач зазначає, що відповідно до пп.«д» п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, як додаткове благо слід розуміти дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Разом з тим, позивач вважає, що в даному випадку сума боргу у розмірі 83143,00 доларів США була прощена кредитором ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим зазначена сума не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку за 2016 рік. Також, представник позивача вказав і на ту обставину, що ще у 2009 році ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» зверталось до Запорізького районного суду Запорізької області з позовними вимогами до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/17-16/328 від 14.06.2007 в сумі 175384,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 1 051 529,48 грн. Вказує, що зазначений позов було задоволено та стягнуто заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, проте, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» не здійснювало примусового виконання рішення через органи державної виконавчої служби.

Позивач вважає, що оскільки банком прощено (анульовано) не тільки основну суму боргу (кредиту), а також відсотки та неустойка, на суму яких теж нараховано податок; прощення (анулювання) здійснювалось кредитором за межами строків позовної давності; переведення боргу до його погашення у національну валюту не було; договір про припинення зобов`язань не містить розрахунку отриманого позивачем додаткового блага, то відповідно у позивача відсутній обов`язок включення такої суми до загального місячного (річного) оподаткованого доходу за 2016 рік. З наведених підстав позивач звернувся з позовом та просить суд його задовольнити.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 14.01.2019 о/об 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 14.01.2019 відкладено підготовче засідання на 18.02.2019 о/об 12 год. 00 хв.

Представник відповідача через канцелярію суду (вх. 6502) надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, та зазначив, що до контролюючого органу надійшла податкова інформація, відповідно до якої у І кварталі 2016 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на користь фізичної особи ОСОБА_1 проведено операцію за ознакою доходу 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо» у сумі 2 151 525,42 грн. Вказує, що позивачу у встановленому порядку було направлено запрошення до податкової інспекції з метою подання податкової декларації про доходи за 01.01.2016 по 31.12.2016, проте, позивачем відповідна декларація подана не була, що зумовило прийняття контролюючим органом податкового повідомленя рішення. Відповідач вказує, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України сума коштів в розмірі 2 151 525,42 грн є доходом позивача. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага за прощеним кредитом, перевіркою правомірно встановлено порушення вимог- ст. 163 Податкового кодексу України (п.п. 1.2 п.6 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ГІКУ), підпункт 1.3 пункту підрозділу 10 ПК України від 02.12.2010 № 2755-V1 (зі змінами та доповненнями) а також, в результаті донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 32262 грн 55 коп.

Ухвалою суду від 14.02.2019 відкладено підготовче засідання на 14.03.2019 о 16 год. 00 хв.

Усною ухвалою суду від 18.02.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, після наданих сторонами пояснень та клопотання про закриття підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.03.2019 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 18.03.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 13.06.2019 до 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 13.06.2019 поновлено провадження по справі та призначено судовий розгляд справи на 13.06.2019 о/об 14 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 18.06.2018 по 26.06.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи, яке не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичній особі за ознакою доходу «126» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено Акт перевірки від 26.06.2018 №549/08-01-13-05/.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 26.06.2018 №549/08-01-13-05/, встановлено порушення позивачем:

пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 32262,55 грн;

пп.«д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 387150,56 грн;

п.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 ПК України, не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, не задекларовано «дохід отриманий у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу за 2016 рік по строку до 01.05.2017.

На підставі висновків Акту перевірки від 26.06.2018 №549/08-01-13-05/, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 14.08.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 40328,19 грн, в т. ч. за податковим зобов`язанням 32262,55 грн та 8065,64 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. Не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення, позивач оскаржив його в адміністративного порядку до ДФС України. Рішенням ДФС України від 25.10.2018 №16584/К/99-99-11-02-01-14 оскаржуване податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

За змістом підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

З 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71- VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, запроваджено військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України. Згідно з п. 162.1 ПК платниками є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ (пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відс. об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПК України (п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України).

Відповідно до п.п. «в» 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 ПК України фізична особа, відповідальна згідно з вимогами розділу IV ПК України за нарахування та утримання збору, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету, зокрема: в інших випадках - за її податковою адресою.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення став висновок про отримання позивачем у 2016 року доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 2151525,42 грн, з якого позивачем не було сплачено, зокрема податок на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що 08 лютого 2016 року між кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_1 укладено Договір про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/17-16/328 від 14.06.2007, відповідно до пункту 1.1 якого сторони визнають і підтверджують, що розмір не погашеної Боржником заборгованості за Договором про здійснення кредитної операції станом на день укладення цього Договору складає 196028 доларів США та 68 центів та 9640,87 грн, в тому числі по сплаті:

- 124143,00 доларів США заборгованість за кредитом;

- 4074,46 грн пеня по кредиту;

- 71885 доларів США 68 центів проценти;

- 5566,41 грн пеня по процентам.

Відповідно пункту 1.2 Договору, за умови погашення Боржником в строк до 09.02.2016 (включно) заборгованості за кредитним договором №014/17-16/328 від 14.06.2007, а саме: 41000 доларів США в рахунок погашення основної заборгованості за кредитом з наступного дня після виконання Боржником зазначених вище зобов`язань в обсязі та у строки, передбачені цим пунктом Договору, вважається прощеною наступна заборгованість Боржника за Договором про здійснення кредитної операції:

- 83143 доларів США заборгованість за кредитом;

- 4074,46 грн пеня по кредиту;

- 71885 доларів США 68 центів проценти, та донарахованих на дату такого прощення процентів;

- 5566,41 грн пеня по процентам.

Також, судом встановлено, що листом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07.02.2018 №4-2/114, контролюючий орган повідомлено про те, що Банком громадянину ОСОБА_1 , у період І квартал 2016 року, у сумі 2151524,42 грн було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом. Вказано, що зазначене прощення здійснювалось з укладанням Договору про припинення зобов`язань за кредитним договором.

З матеріалів справи судом встановлено, що сума прощеної заборгованості складає 2 151 524,42 грн, при цьому, судом встановлено, що вказана сума боргу є основною сумою боргу (кредиту), що спростовує твердження представника позивача про включення до зазначеної суми процентів та пені по кредиту.

Разом з тим, суд зазначає, що обов`язок щодо самостійної сплати сум податку з доходу фізичної особи, отриманого у вигляді анульованого (прощеного) боргу, та відображення зазначених сум у річній податковій декларації, виникає у платника податків за наявності, зокрема такої обов`язкової умови як ануляція боргу здійснюється за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутство, до закінчення строку позовної давності.

В даному випадку судом встановлено, що заочним рішенням Запорізького районного суму Запорізької області від 26.03.2009 у справі №2-123/09 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , серед іншого було стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/17-16/328 від 14.06.2007 у розмірі 175384,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 051 529,48 грн.

Заочне рішення Запорізького районного суму Запорізької області від 26.03.2009 у справі №2-123/09 набрало законної сили 14.04.2009 (а.с.21).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України (тут і далі, в редакції чинній станом на момент прийняття заочного рішення у справі №2-123/09) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд зазначає, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Вказана позиція узгоджується з позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.

Отже, в даному випадку Банком здійснено прощення заборгованості за кредитним договором №014/17-16/328 від 14.06.2007 за період з 14.06.2007 до 08.02.2013 за межами строків позовної давності, що виключає застосування до вказаних правовідносин пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, згідно зі ст.3 розділу І Закону №321-VІІІ підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України вирішено доповнити пунктом 8 наступного змісту:

«8. Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року».

Таким чином, до додаткового блага платника податку належить основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, до закінчення строку позовної давності, яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

При цьому до додаткового блага не належить сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла після 01.01.2014 і не була погашена після цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), що перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора.

При анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Вказана правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30.11.2018 у справі №820/4692/17.

Отже, із суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитним договором, доходом може вважатися лише та сума, яка фактично була надана банком у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту, а штрафні санкції за неналежне виконання умов договору у вигляді пені та відсотків, які нараховані банком відповідно до умов договору, не можуть вважатися доходом платника податків, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Тому в разі прощення кредитором боргу відсотки, штрафні санкції та пеня нараховані на тіло такого боргу не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу, відповідно і не оподатковується.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи кредитором була прощена заборгованість позивача виходячи з курсу Національного банку України на 08.02.2016: USD/UAH 25,912994.

Отже, до доходу з ознакою «126», що складається з непогашеної суми основного боргу до 1 січня 2014 року, не включається також сума різниці між основною сумою боргу за у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності (пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом під час прийняття спірного податкового повідомлення рішення та розрахунку зобов`язань не було враховано вищевказаних приписів Податкового кодексу України, що призвело для прийняття необґрунтовано рішення.

Також, Постановою третього апеляційного адміністративного суд по справі № 280/4726/18, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року в адміністративній справі №280/4726/18 задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року в адміністративній справі №280/4726/18 скасовано. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2018 № задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.08.2018 №, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, яке було винесено контролюючим органом на підставі акту від 26.06.2018 №549/08-01-13-05/.

Тому, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення рішення зобов`язує позивача до сплати податку без належних правових підстав, його слід вважати протиправним.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права, що призвело до безпідставного збільшення податкового навантаження на платника податків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір відповідно до квитанції №0.0..1 від 09.11.2018 у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.08.2018 № - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) від 14.08.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання до 40328,19 грн за 2016 р. за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яке прийняте на підставі акту перевірки №549/08-01-13-05/ від 26.06.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код ДРФО ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 18.06.2019.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Р.В.Сацький