Справа № 2340/4563/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4563/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" за № від 18.09.2018, форми "Р" № від 18.09.2018, форми "Р" № від 18.09.2018, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 18.09.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.09.2018..

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець, зареєстрований 01.06.2016, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , основним видом економічної діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п. 77.1 п. 77.4 ст.77 Податкового кодексу України, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", згідно наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.06.2018 № 1132, та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, головним державним ревізором-інспектором Данченко К. В. відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Черкаській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства, за період з 01.06.2016 по 31.12.2017, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку № 1 до акту.

Вказаною перевіркою встановлені наступні порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, яка підлягала сплаті до бюджету, всього у розмірі на 202581,27 грн, в т. ч. за 2016 рік в сумі 35795,58 грн, за 2017 рік в сумі 166785,69 грн;

- п.п. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за рахунок порушення викладеного в п. 2.1.2 Акту перевірки, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску всього у сумі 77461,54 грн, в т. ч. за 2016 рік на суму 43750,15грн, за 2017 рік на суму 33711,39 грн;

- пп. "г" п. 198.5, ст. 198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму ПДВ в розмірі 36513,00 грн, в т. ч. за липень 2016 року в сумі 173,00 грн, за серпень 2016 року в сумі 272,00 грн, за вересень в сумі 148,00 грн, за жовтень в сумі 19688,00 грн, за листопад 2016 року в сумі 8115,00 грн, за грудень 2016 року в сумі 292,00 грн, за січень 2017 року в сумі 27,00 грн, за лютий 2017 року в сумі 45,00 грн, за березень 2017 року в сумі 257,00 грн, за квітень 2017 року в сумі 315,00 грн, за травень 2017 року в сумі 346,00 грн, за червень 2017 року в сумі 206,00 грн, за липень 2017 року в сумі 301,00 грн, за серпень 2017 року в сумі 2383,00 грн, за жовтень 2017 року в сумі 3680,00 грн, листопад 2017 року в сумі 265,00 грн, та завищено залишок від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 69 грн, в тому числі за грудень 2017 року на суму 69,00 грн;

- п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині подання податкової звітності (ф. №1ДФ) за 2016-2017 рок з недостовірними відомостями. Відповідальність платника передбачена п. 119.2 ст. 119 розділу II ПКУ;

- ст. 168, ст. 163, п. 161 Податкового кодексу України донараховано військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 16881,77 грн, в т. ч. за 2016 рік на суму 2982,96 грн, за 2017 рік на суму 13898,81 грн;

- п. 63.3 ст.63 Податкового Кодексу України;

- п. 1 частини 1 ст. 4, п. 1 частини 2 ст. 6, частиною 5 ст. 8 та п.1 част.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 1947 грн, а саме: липень 2016 року в сумі 319 грн, за серпень 2016 року в сумі 319 грн, за вересень 2016 року в сумі 319 грн, за жовтень 2016 року в сумі 319 грн, за листопад 2016 в сумі 319 грн, за грудень 2016 року в сумі 352 грн;

- пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п. 176.2 "а" ст.176 Податкового кодексу України в частині повноти нарахування військового збору при виплати працівникам заробітної плати в результаті визначено суму грошового зобов`язання по військовому збору в розмірі 132,75 грн, в тому числі за липень 2016 року в сумі 21,75 грн, за серпень 2016 року в сумі 21,75 грн, за вересень 2016 в сумі 21,75 грн, за жовтень 2016 року в сумі 21,75 грн, за листопад 2016 року в сумі 21,75 грн, за грудень 2016 року в сумі 24,00 грн;

- пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168; п. 171.1 ст. 171 Податкового Кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб в сумі 1593,00 грн, в тому числі за липень 2016 в сумі 261,00 грн, за серпень 2016 року в 261,00 грн, за жовтень 2016 року в сумі 261,00 грн, за листопад сумі 288,00 грн.

За наслідками перевірки Головним управлінням складений акт № 421/23-00-13-0214/ від 16.08. 2018.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесені: податкові повідомлення-рішення форми "Р" за № від 18.09.2018, форми "Р" № від 18.09.2018, форми "Р" № від 18.09.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 18.09.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.09.2018.

Вказане стало підставою для звернення позивача з цим адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснив дії по реєстрації податкових накладних, зазначених в акті перевірки, тому казати про заниження суми податку на додану вартість на вказану у податковому повідомленні-рішенні суму не є правомірним.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом: платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця;

- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 1 98 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Порушення даної норми у позивача не виявлено.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як встановлено, позивачем до витрат за 2016 рік, безпосередньо пов`язаних із отриманням доходу фізичною-особою підприємцем від провадженням господарської діяльності, враховано витрати по господарських операціях з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ "АРТ-ПРОМ", ОСОБА_4 , TOB "TIP ШИНА", ФОП ОСОБА_5 , TOB "KOMEJI", ТОВ "СУПЕР Ніка", ТОВ "ОККО-РІТЕЙЛ", ТОВ "ОККО-нафтопродукт", ФОП ОСОБА_6

У 2017 році позивач придбав у ФОП ОСОБА_7 комплект гідравліки на суму 48950 грн. (ст.177.4.1 ПК). Комплект двохкоптурної гідравліки на суму 43700 - це основні засоби. Масло гідравлічне на суму 5250 гри. Всього 48950 грн. Отже амортизація нараховується тільки на суму 43700 грн. Гідравліка відноситься до обладнання.

Амортизація - це систематичний розподіл вартості ОЗ і НМА протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта ОЗ і НМА (п.п. 14.1.3 ПКУ). Строк експлуатації встановлюється підприємцем самостійно, але не менше мінімально допустимого строку (пп. 177.4.9 ПКУ).

Мінімальні строки експлуатації: капітальні витрати на поліпшення землі, не пов`язані з будівництвом 15 років; будівлі, споруди, передавальні пристрої - 10 років; машини, обладнання, тварини, багаторічні насадження тощо - 5 років; нематеріальні активи, згідно з правовстановлюючими документами, але не менше двох років

Мінімальний допустимий строк корисного використання 5 років або 60 місяців 43700:60 м - в = 728,33 грн. Введено в експлуатацію з 01.03.2017 року. За 2017 року необхідно нарахувати амортизацію 728,33 грн *10 = 7283,33 грн.Із суми 43700,00-7283,33 = 36416,67 грн не включається в затрати підприємства за 2017 рік.

Отже, амортизацію необхідно включити в доходи ФОП за 2017рік і донарахувати: податок на прибуток: 3461 7,67 *18% = 6231,18 грн, військовий збір: 34617,67 грн*1,5% - 519,27 грн, ЄСВ з 01.01.2017 максимальна величина 8800,00 грн, 34617,67*22%=7615,89 грн. У звіті по ЄСВ за 2017 рік за лютий заплачено ЄСВ 726 грн, відтак, необхідно донарахувати 7615,89-726,00 грн = 6889,89 грн.

Крім того, досліджуючи придбання ноутбуку TOB "KOMEЛ" () на суму 11914,17 грн. (ст. 177.4.6 ПК України), встановлено, придбаний в серпні 2017 року, введено в експлуатацію в вересні 2017 року. Відноситься до 4 групи - нематеріальні активи, з строком використання 2 роки або 24 місяці. Отже амортизація: 11914,17:24=496,42 грн в місяць, 496,42*4 місяці (09-12.2017) - 1985,68 грн (необхідно включити в затрати 2017 року); 11914,17-1985,68=9928,49 грн. (необхідно виключити із затрат 2017 року). Вказане свідчить про неправильний розрахунок податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

У ТОВ "Альянс Холдинг" придбано бензин на суму 17513,23 грн, (ст. 177.4.1ПК), наказ по підприємству, - підлягає врахуванню;

У ТОВ "ОККО-РІТЕЙЛ" придбання продуктів харчування, бензину на суму 10042,88 грн, (ст. 177,4.1 ПК) - підлягає врахуванню;

У ТОВ "Черкасиагросфера" ( ) на загальну суму 838166,86 грн.

Таким чином, із витратної частини слід виключити тільки суми: 36416,67 (гідравліка) і 9928,49 (ноутбук), так як термін амортизації не наступив, і відповідно, відповідач мав донарахувати податкові зобов`язання в розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві.

Також, згідно з положеннями ПК України з 01.01.2017 року фізичним особам-підприємцям дозволено здійснювати амортизаційні відрахування, тому відносно придбаного позивачем комплекту гідравлічного обладнання та ноутбуку необхідно не враховувати витратну частину тільки з суми, відносно якої ще не настав термін амортизації, та відповідно, згідно мінімальних допустимих строків корисного використання, тобто: 1/5 - гідравлічне обладнання - в розмірі 39160 грн, ноутбук - в розмірі 9531 грн. Як наслідок, за 2017 рік необхідно не враховувати в затратній частині бухгалтерського обліку позивача тільки суму 48691 грн., яка переноситься на наступні роки.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2019