Справа № 361/8416/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 року м.Київ справа № 361/8416/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 19.03.2018 №25 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2018 передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

11.02.2019 матеріали адміністративної справи №361/8416/18 надішли на адресу суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №361/8416/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання.

22.04.2019 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява б/н від 19.04.2019 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.01.2017 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 19.03.2018 №25 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 б/н від 19.04.2019 про збільшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче судове засідання на 07.05.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2019.

16.05.2019 р. через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В судове засідання 23.05.2019 представники учасників у справі не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.5-8).

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 30.10.1984 по 27.11.1986 перебував на службі в Радянській Армії (а.с.93).

Проходження позивачем військової служби підтверджується також відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Броварським міським військовим комісаріатом 30.10.1984 року, зокрема, 15.11.1984 року позивач був зарахований до військової частини НОМЕР_4 курсантом (військове звання рядовий), з 16.12.1984 у військової частини НОМЕР_4 мав посаду фрезеровщик-шлифовальщик (військове звання рядовий), з 01.06.1986 - майстер (військове звання рядовий), виключений з військової частини 27.11.1986 року (а.с.10-15).

На сторінці 23 військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Броварським міським військовим комісаріатом 30.10.1984 року проставлений запис про те, що позивач приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (а.с.14).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 10.02.1993 № 26 позивач в період з 03.05.1986 по 06.05.1986 включно у складі військової частини № 73448 (зона 30 км) приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (а.с.82).

16 серпня 1998 року Київська облдержадміністрація видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_5 (а.с. 9).

Судом встановлено, що 28 жовтня 2016 року позивач звернувся до Броварського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії (а.с. 105).

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 27.01.2017 б/н Броварське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у призначенні такої пенсії з тих підстав, що довідки про період (періоди) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122 або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи , населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, надані не були.

Також зазначено, що у наданому дублікаті архівної довідки № 34416 від 20.11.2008 про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зазначено лише прізвище, ініціали не розшифровані, дані про безпосередню участь особи в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відсутні (а.с.104).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 19 грудня 2017 року позивач повторно звернувся до Броварського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (а.с. 55).

Проте, Броварським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Київської області рішенням від 19.03.2018 № 25 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, з аналогічних із вказаними у попередньому рішенні від 27.01.2017 підстав. А також вказано, що згідно листа Департаменту соціального захисту населення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 на ім`я ОСОБА_1 було видано Київською обласною державною адміністрацією на підставі довідки військової частини НОМЕР_4 від 10.02.1993 № 2 про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період 03-06.05.2019, але не зазначено населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 17).

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із абзацом 22 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 28.10.2016) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Абзацом 1 частини першої 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 28.10.2016) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 28.10.2016).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно з приписами частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок №51, який був чинним на період відмови відповідачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів видаються відповідні посвідчення.

В пункті 10 Порядку №51 уточнюється, на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до абзацу 7 підпункту 5 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали або проходили службу визначену кількість днів або у визначений період у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Позивач разом із заявою про призначення пенсії за віком подав до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, серед інших, копії наступних документів: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (Категорія 2); довідку військової частини, у складі якої під час проходження військової служби позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підтвердження періоду роботи, місця виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України; трудову книжку; військовий квиток; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (а.с. 56).

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 10.02.1993 № 26 позивач в період з 03.05.1986 по 06.05.1986 включно у складі військової частини № 73448 (зона 30 км) приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (а.с. 82).

Підтвердженням приймання позивачем участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий Броварським міським військовим комісаріатом 30.10.1984 року, на сторінці 23 якого проставлений запис про те, що позивач приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (а.с.14).

Документом, який підтверджує статус позивача як ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (Категорія 2) серії НОМЕР_5 , видане 16.08.1998 Київською облдержадміністрацією (а.с. 9) та довідка військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 10.02.1993 р. № 26 (а.с. 82).

Крім того, з архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 20.11.2008 № 34416 слідує, що у доповнення до наказу командира військової частини 73448 №107 від 08.05.1986 (по стройовій частині) рядовий ОСОБА_1 перебував у списку військовослужбовців (команда 40 осіб), що вибули у відрядження для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 08.05.1986 по 10.05.1986 (а.с.19).

Отже, враховуючи, що у довідці військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 10.02.1993 № 26, у складі якої позивач брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вказано прізвище, ім`я та по батькові позивача повністю « ОСОБА_1 », період виконання останнім відповідної роботи «з 03.05.1986 по 06.05.1986» та місце виконання таких робіт «(зона 30 км)», суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у своїх рішеннях від 27.01.2017 б/н та від 19.03.2018 № 25, з посиланням саме на відсутність інформації відносно місця виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та повної інформації (прізвище, ім`я та по батькові повністю) щодо особи учасника ліквідації.

Верховний Суд у постановах від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а та від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 висловив правовий висновок щодо застосування положень ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Суд наголошує, що Закон №796-ХІІ надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 10 років за умови роботи в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.

Отже, в ході розгляду справи судом підтверджено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на встановлені судом обставини, а саме: протиправність відмов відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.01.2017 б/н про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та про визнання протиправним та рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.03.2018 №25 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відносно позовної вимоги щодо зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає таке:

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В силу положень частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має містити вичерпні підстави для такого рішення, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим діям, направленим на позбавлення статусу особи, яка має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку та неодноразовому зверненню особи до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень стосовно відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки такі рішення мають відповідати положенням чинного законодавства та можуть бути оскаржені у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді були встановлені факти неправомірної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Разом з тим, в зазначеній позовній вимозі позивачем не визначено дату, з якої, на його переконання, пенсія має бути виплачена.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Позивач 10.08.2016 досяг пенсійного віку згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 10 років.

Матеріалами справи підтверджується, що вперше заяву про призначення пенсії позивач подав до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області 28.10.2016, тобто протягом трьох місяців з дати досягнення позивачем пенсійного віку з його зменшенням на 10 років (10.08.2016).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, саме з 11 серпня 2016 року (день, наступний за днем досягнення пенсійного віку).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, яке є суб`єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.01.2017 б/н та від 19.03.2018 № 25 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до абзацу другого пункту першого частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 11 серпня 2016 року.

4. Зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено 13.06.2019.

Суддя Кушнова А.О.