Справа № 140/1290/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4999/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" Костенка І.І. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Мачульський В.В.,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І., у якому просив суд: визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І. при розгляді вимог ОСОБА_1 щодо включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладним рахунком НОМЕР_1 в ЖФ КБ Західінкомбанк в розмірі на загальну суму 10 390 743,20 грн.; визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І., яка виразилась у неподанні інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про внесення інформації до Реєстру акцептованих вимог кредиторів щодо внесення кредиторських вимог ОСОБА_1 протиправною; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І. внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити кредиторські вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) у розмірі 10 390 743,20 грн. до Реєстру акцептованих вимог кредиторів; змінити черговість задоволення вимог кредитора ОСОБА_1 за вкладним рахунком НОМЕР_1 в ПАТ «Західінкомбанк» у відповідності до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію банку з п. 4 на п.1- задовольнивши вимогу кредитора за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації майна банку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала мотивована тим, що оскільки вимоги у даній справі стосуються включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, тому розглядаючи таку позовну заяву слід встановити наявність відповідного боргу банку перед позивачем як підстави для включення відповідної суми до певної черги реєстру акцептованих вимог кредиторів. Тобто фактично підлягає перевірці правомірність майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що не характерно для адміністративного суду. Подальше відшкодування цих коштів відбуватиметься за рахунок реалізації майна банку-боржника. З огляду на це, у даному випадку уповноважена особа Фонду виступає як ліквідатор банку, особа, яка діє від імені банку. Зазначене, на думку суду першої інстанції, дає підстави стверджувати, що спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати та справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у 2008 році ОСОБА_1 став вкладником КБ «Західінкомбанк» ТзОВ на підставі договору банківського вкладу від 27.06.2008 рах.3 депозит «Елітний» у національній валюті (сума вкладу 13 331 000,00 грн).

29.09.2008 між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та ПП «Гарантбудінвест» - власником якого був на той час ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 100908/2063-69, відповідно до якого підприємству був наданий кредит у вигляді відкриття поновлювальної кредитної лінії рефінансування кредитної заборгованості, а також на поповнення обігових коштів в сумі 25 000 000,00 грн.

Крім цього 29.09.2008 між КБ Західіномбанк ТзОВ та ОСОБА_1 укладено договір застави майнових прав на Договір банківського вкладу (депозиту) «Елітний» в національній валюті. Даним договором повністю забезпечувались зобов`язання, що виникали з кредитного договору № 100908/2063-69 від 10.09.2008 року (по ПП «Гарантбудінвест»), надалі «кредитний договір» та додаткових до нього договорів, укладених між Заставодержателем та ПП «Гарантбудінвест». У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

04.05.2010 між ОСОБА_1 та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено додаткову угоду до договору банківського вкладу (рах. 3) в національній валюті від 27.06.2008, відповідно до якої термін дії договору продовжено до 29.06.2012.

Згідно довідки Житомирської філії ПАТ «Західінкомбанк» №193 від 04.05.2011 ОСОБА_1 має депозитний вклад у філії банку. Відсотки по депозиту отримує щомісячно.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 22.07.2014 №433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 23.07.2014 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання. Призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк». Дата публікації про ліквідацію - Газета «Голос України» № 142 (5892) від 29.07.2014.

В січні - лютому 2016 ОСОБА_1 звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати депозитних коштів та 15 квітня 2016 року за № 2/16 була отримана відповідь від Фонду гарантування вкладів №02-036-20102/16.

В липні 2017 позивач також звертався до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» про повернення депозитних коштів. Як слідує з відповіді Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І. №745-10 від 04.08.2017 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 29.06.2017 №2767, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» на один рік до 22 липня 2018 року включно.

У зв`язку з тим, що депозит вивільняється із забезпеченням за кредитом ПП «Гарантбудінвест» через реалізацію останнього на аукціоні, Банк направив до Фонду листа за №688/1-10 від 02.08.2017 про включення до переліку вкладників ПАТ «Західінкомбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 200 000,00 грн. Тобто, даною відповіддю підтверджено, що ОСОБА_1 включений до переліку вкладників ПАТ «Західінкомбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 200 000,00 грн.

Крім того, банком надано виписки по операції з 10.12.2014 по 25.07.2017, відповідно до якої по рахунку № 8.0 перенесено залишок всього в сумі 10 259 076,17 грн.

Відповідно до виписки по операції з 17.12.2014 року по 25.07.2017 року - до якої по рахунку № НОМЕР_3 перенесено залишок всього в сумі 331 667, 03 грн.

07.11.2017 за №02-036-22622 згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначено, що в переліку, що був переданий до Фонду уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ПАТ «Західінкомбанк», інформація про вклади ОСОБА_1 відсутня.

Також Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 в період 2018 року відшкодовано грошові кошти в сумі 200 000,00 грн.

На повторне звернення ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І. у лютому 2019 останнім повідомлено про повернення гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладом 200 000,00 гривень, та зазначено, що у встановлений статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк, вимога про повернення решти депозитних коштів до Банку не надходила. Тому ця вимога не внесена до переліку акцептованих вимог кредиторів та вважається погашеною.

Вважає, що відповідь Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Костенка І.І. за №146-10 від 26.03.2019 є необґрунтованою та такою, що не доводить правомірність відповідача щодо невключення ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Позивач стверджує, що вказані дії відповідача призвели до обмеження у користуванні власними коштами та подальшого протиправного позбавлення його права власності на грошові кошти, з огляду на що єдиним способом захисту його права власності є звернення до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався тим, що не може поширюватись юрисдикція адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, як зазначає суд першої інстанції, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

На підставі частин першої та другої статті 6 зазначеного Закону в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Нормами статті 27 цього Закону установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; Уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Відповідно до частини першої статті 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

За приписами частини першої статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо вирішення питання предметної юрисдикції у подібних справах (постанова від 18 квітня 2018 року в справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року в справі № 820/3770/16, від 20 червня 2018 року у справах № 805/2090/17-а, № 820/3664/16, від 27 червня 2018 року у справі № 813/2943/16, та інші) правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, зокрема і відносини щодо формування переліку осіб, які мають право на таке відшкодування, складаються без участі банку-боржника. Саме тому в частині восьмій статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що дія Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється. Ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів робить висновок про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Колегія суддів погоджується з твердженням скаржника про те, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення питання, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 140/1290/19 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 13.06.2019 р.