Справа № 750/11492/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2019 року

Київ

справа №750/11492/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32186/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 750/11492/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання відшкодувати безпідставно утриману з пенсії суму податку, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова, прийняту 25 січня 2017 року у складі судді Коверзнева В.О. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Коротких А.Ю., суддів Ганечко О.М., Чаку Є.В..

в с т а н о в и в :

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача з приводу утримання з його пенсії податку в розмірі 15% як з працюючого пенсіонера; зобов`язання відповідача відшкодувати безпідставно утриману з пенсії суму податку, з урахуванням пені та інфляційних за весь період його утримання, відповідно до вимог статей 106, 107 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року, позов задоволено частково, вирішено:

Визнати протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо утримання з нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 податку розмірі 15% суми нарахованої пенсії як з працюючого пенсіонера в період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно.

Зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на безпідставно утриманий в період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно з нарахованих сум пенсії податок розмірі 15% пеню, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн 20 коп., за рахунок відповідних бюджетних асигнувань.

У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач надав до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу, просить залишити скаргу без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю.

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді працівника прокуратури.

У період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно відповідач здійснював утримання з нарахованої суми пенсії позивача податок у розмірі 15% суми пенсії як з працюючого пенсіонера.

Проте, суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05 серпня 2014 року до ЄДР внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача.

Також встановлено, що у січні 2017 року відповідач добровільно донарахував і виплатив позивачеві раніше утриману з його пенсії суму за період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно в розмірі 43230 грн 55 коп.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що відповідач безпідставно здійснював утримання з нарахованої суми пенсії позивача податок, як з працюючого пенсіонера. Втім, відповідач не врахував, що до ЄДР було внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача.

Сплата органами Пенсійного фонду пені за безпідставно стягнені з юридичних і фізичних осіб передбачена статтею 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Так, частиною 3 вказаної статті передбачено, що суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для сплати органами Пенсійного фонду пені є прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення.

Проте, суди не перевірили доказів наявності одного з вказаних рішень та, відповідно, не встановили, чи має місце безпідставне стягнення сум коштів органами Пенсійного фонду.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відрахування з пенсії позивача мали місце у вигляді оподаткування та у вигляді зменшення, як працюючому пенсіонеру.

При цьому, встановлення судами факту, що позивач не працював у відповідний період, впливає на обґрунтованість зменшення його пенсії, як працюючому пенсіонеру, але не впливає на обґрунтованість оподаткування пенсії.

Відтак, вказані обставини необхідно було перевірити судам, встановити, яка сума відрахована з пенсії позивача саме як працюючому пенсіонеру, яким рішенням встановлено безпідставність такого відрахування. Ці обставини безпосередньо вливають на вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача пені та її розмір.

Отже, необґрунтованими та передчасними є висновки судів про задоволення вимог позивача про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання нарахувати і виплатити пеню.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судових рішень суду апеляційної інстанції повністю з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року скасувати.

Справу № 750/11492/16-а за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання відшкодувати безпідставно утриману з пенсії суму податку направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду