Справа № 619/1721/19
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1721/19
провадження №2-а/619/42/19
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засіданняМолотко А.В.

справа №619/1721/19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: інспектор взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Роман Олексійович,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

07 травня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Борбунюк О.О. звернувся до суду з позовом до інспектора взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Романа Олексійовича, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №034467 від 23.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а справу провадженням закрити. В обґрунтування позову зазначив, що 23 квітня 2019 року відповідачем було винесено постанову серії ДП18 №034467 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, 23.04.2019 о 07 год 26 хв ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 в с. Климентове вул. Дачна №1 не маючи при собі дійсного поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1.ґ Правил дорожнього руху, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ 00070, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. З винесеною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, є протиправними.

Інспектор взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Р.О. подав відзив на позов, в якому зазначив, що 23.04.2019 згідно з розстановкою сил та засобів управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Близько 07 год 26 хв цього ж дня в с. Климентове на вул. Дачній поблизу будинку №2, був зупинений автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 , водій якого не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, чим порушив п 2.1 ґ Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. У зв`язку з цим, було винесено постанову ДП18 №034467 від 23.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Тому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог та залишити без змін постанову ДП18 №034467 від 23.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відповідачем.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

08 травня 2019 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 год 00 хв 16 травня 2019 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 14 травня 2019 року.

16 травня 2019 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення повідомлення сторонам про дату, час і місце судового засідання та відповідно до п.1 ч.2 ст.205 КАС України розгляд справи відкладено на 29 травня 2019 року.

29 травня 2019 року у зв`язку з надходженням до суду відзиву розгляд справи відкладено на 12 червня 2019 року.

У судове засідання 12 червня 2019 року відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення судову повістку вручено 03.06.2019.

У судове засідання 12 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Борбунюк О.О. подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та справу розглядати у його відсутність.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст.205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №034467 від 23 квітня 2019 року, 23.04.2019 о 07 год 26 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 в с. Климентове вул. Дачна №1, не маючи при собі дійсного поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1.ґ Правил дорожнього руху, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ 00070, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Керуючись ст.ст.33 та 284 КУпАП інспектор взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Р.О., постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно п.2.1 ґ «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Як вбачається з даних, які містяться у наданому відповідачем відеозапису з відеореєстратора персонального мобільного, автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений інспектором взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Р.О. на підставі п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року, контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Таким чином, поліцейський має право перевірити наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у випадках, визначених п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб`єктом владних повноважень - інспектором взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибиком Р.О. не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди щодо водія ОСОБА_1 та в зв`язку з цим була необхідність перевірки договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, підстав для перевірки зазначеного договору у відповідача не було.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 (справа №686/11314/17, адміністративне провадження №К/9901/15541/18) зазначив, що судом апеляційної інстанції встановлено, що працівник поліції з метою проведення профілактичної бесіди та роз`яснення водієві про порушення останнім ПДР України підійшов до водія та представився. При цьому зазначив, що оскільки позивач порушив ПДР України то поліцейський відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України мав підставу вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України. Крім того, судом попередньої інстанції встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 9.8 "б" ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. Враховуючи наведене, висновки апеляційного суду про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб є обґрунтованими. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Таким чином, суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.2 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 (справа №823/2638/18, адміністративне провадження №К/9901/10114/19) зазначив, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №28 від 02.05.2019, додаткову угоду №1 від 02.05.2019, акт здачі-приймання робіт №101 від 02.05.2019, рахунок на оплату №101 від 02.05.2019 на суму 5000 грн з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг, квитанцію TS208085 від 15.05.2019 про оплату 5000 грн гонорару згідно рахунку №1012 від 02.05.2019.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач у відзиві вказав, що витрати на правничу допомогу є явно неспівмірними із складністю справи, втраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача. До того ж, дана справа віднесена законодавцем до категорії справ незначної складності.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд дослідив докази, надані представником позивача, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Водночас, відповідач не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат. Відповідач лише зазначає, що розмір витрат є необґрунтованим та не співмірним. Вказані доводи є безпідставними, враховуючи той факт, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Отже, суд на підставі ч.1 ст.139 КАС України стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Згідно ст.271 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч.4 ст.286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст.ст.5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п.п.10 ч.1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 №034467 по справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції Жибик Роман Олексійович, місце знаходження: 40009 м. Суми вул. Білопільський шлях №18/1, офіційна електронна адреса: .

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя Є. А. Болибок