Справа № 120/1136/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2019 р. Справа № 120/1136/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Чайки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 08 листопада 2018 року Жмеринським управлінням Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-122205-52, якою його зобов`язано сплатити суму недоїмки в розмірі 15819,54 грн. В заперечення оскаржуваної вимоги зазначає, що не відносить себе до осіб, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як платників єдиного внеску, а обов`язок щодо сплати недоїмки єдиного внеску у нього відсутній. Оскільки відомості щодо реєстрації його фізичною особою-підприємцем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

На підставі вищезазначеного позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

17 квітня 2019 року позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, якими недоліки позовної заяви були усунені в повному обсязі.

Ухвалою судді від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Крім того, даною ухвалою встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України та 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку ст. 164 КАС України, а позивачу - 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України. Судовий розгляд справи призначений на 01 квітня 2019 року.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до даних інформаційної системи фіскального органу встановлено, що Жмеринської міською радою Вінницької області ОСОБА_2 зареєстрований 29 квітня 1996 року як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку з 29 квітня 1996 року як платник податків за основним місцем обліку в Головному управлінні ДФС у Вінницькій області, Жмеринське управління. Основний вид діяльності - роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Весь період підприємницької діяльності перебував на загальній системі оподаткування.

У якості платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 взятий на облік 18 жовтня 1996 року в управлінні Пенсійного фонду України в м. Жмеринка реєстраційний номер № /02303, а з 01 жовтня 20113 року у зв`язку з набранням чинності Законами України від 04 липня 2013 року № 404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 406- VII переданий як платник єдиного внеску до Державної фіскальної служби.

Відповідно до бази даних «Податковий блок» стан платника податків - 0 - платник податків за основним місцем обліку.

Тому станом на 26 квітня 2019 року борг по ФОП ОСОБА_2 рахується у сумі 21030,90 гривень, містить звітний період 2017 року - 8448,00 гривень, 2018 року - 9828,72 гривень, 2019 року (1 квартал) - 2754,18 гривень.

Крім того, представник відповідача у відзиві зазначив, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться у стані формування. Інформація щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01 липня 2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримується в органі виконавчої влади, в яком проводилася державна реєстрація.

В підставі вищезазначеного просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення заявленого позову з підстав викладених у відзиві. Вказав, що податковий орган діяв відповідно до чинного законодавства, а оскаржувана вимога винесена на підставі, у спосіб та в межах повноважень наданих законом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Згідно із даними інформаційної системи "Податковий блок" ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 29 квітня 1996 року як фізична особа-підприємець Жмеринської міською радою Вінницької області та перебуває на обліку в Жмеринському управлінні Головного управління ДФС у Вінницькій області, номер державної реєстрації № 0020511. Основний вид діяльності - КВЕД 52.62 роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Стан платника податків - 0 - платник податків за основним місцем обліку.

У якості платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 взятий на облік 18 жовтня 1996 року в управлінні Пенсійного фонду України в м. Жмеринка реєстраційний номер № /02303, код страхувальника 211.

Згідно даних інтегрованої картки платника податку за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування), станом на 30 квітня 2019 року за позивачем рахується борг (недоїмка) зі сплати ЄСВ в загальній сумі 21030,90 гривень, в тому числі станом на 31 грудня 2018 року 15819,54 гривні.

08 листопада 2018 контролюючим органом сформовано вимогу № Ф-122205-52 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску. Вказана вимога була надіслана на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ), однак відповідне поштове відправлення повернулося на адресу відповідача, про що свідчать конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 000.

Дізнавшись про відповідну вимогу № Ф-122205-52 про сплату боргу (недоїмки) від державного виконавця, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 3 частини 2 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Системний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску незалежно від того, на якій системі оподаткування перебувають. Разом із тим розмір єдиного внеску залежить від розміру отриманого підприємцем доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Законодавцем передбачено обов`язок платника єдиного внеску сплатити єдиний внесок навіть при умові неотримання ним доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Але в будь-якому разі передбачено, що сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійсненого за запитом суду по реєстраційному номеру облікової картки платника податків, позивача по справі (РНОКПП НОМЕР_1 ), станом на 10 червня 2019 року у вказаному реєстрі записів за вказаним параметром не знайдено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 29 квітня 1996 року як фізична особа-підприємець Жмеринської міською радою Вінницької області та перебуває на обліку в Жмеринському управлінні Головного управління ДФС у Вінницькій області , номер державної реєстрації № 0020511. Основний вид діяльності - КВЕД 52.62 роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Стан платника податків - 0- платник податків за основним місцем обліку.

У якості платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 взятий на облік 18 жовтня 1996 року в управлінні Пенсійного фонду України в м. Жмеринка реєстраційний номер № /02303, код страхувальника 211 .

Даний факт підтверджується листом Жмеринського управління Головного управління ДФС у Вінницькій області № 1333/02-32-52-09 від 28 травня 2019 року та витягом з журналу реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб по місту Жмеринка та значиться «№ 488 - ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР (в редакції Закону чинній на момент державної реєстрації позивача ФОП) підприємства, установи, організації всіх форм власності, включаючи установи Національного банку України, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, інші органи, уповноважені проводити державну реєстрацію (ліцензування) фізичних осіб-суб`єктів підприємницької та іншої діяльності, зобов`язані в місячний термін подавати до державних податкових інспекцій за місцем постійного проживання платників податків та інших обов`язкових платежів, а для осіб, які не мають постійного місця проживання в Україні, - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування, відомості, передбачені частиною третьою цієї статті, для присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі.

На підставі відомостей, поданих підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи Національний банк України та його установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, іншими органами, Головна державна податкова інспекція України надає фізичній особі-платнику податків та інших обов`язкових платежів ідентифікаційний номер і надсилає до державної податкової інспекції за місцем проживання фізичної особи або за місцем отримання доходів чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування картку з ідентифікаційним номером.

У зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України, норми вищевказаного Закону втратили чинність, натомість набуло чинності Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України №779 від 10 грудня 2013 року, а в подальшому Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України №822 від 29 вересня 2017 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу V Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України №822 від 29 вересня 2017 року, до Державного реєстру включаються відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: дати, номери записів, свідоцтв та інших документів, а також підстави державної реєстрації, реєстрації та взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані.

Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу - підприємця, зареєстровану до 1 липня 2004 року, відомості про яку не містяться в Єдиному державному реєстрі, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру.

Відтак, суд зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань автоматично включаються лише відомості щодо осіб, які зареєстровані після 01 липня 2004 року - дати набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", тож цілком очевидно, що відомості щодо осіб, державна реєстрація яких відбулась до 01 липня 2004 року до реєстру з об`єктивних причин не включені.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець самостійно подає державному реєстратору заяву про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру.

Тому, з огляду на викладене, суд критично оцінює посилання позивача на те, що він не відносить себе до осіб, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як платника єдиного внеску, так як відомості щодо реєстрації його фізичною особою-підприємцем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Також суд зазначає, що відомостей щодо припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 на час прийняття оскаржуваної вимоги є зареєстрованим фізичною особою-підприємцем.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції №449, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Разом із тим, жодних доказів існування обставин, визначених ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 449 позивачем на надано.

З огляду на вищевикладене встановлено, що позивач не виконав свого обов`язку щодо своєчасності та повноти нарахування єдиного внеску, а також не вживав заходів щодо припинення своєї підприємницької діяльності. А тому, вимога Жмеринського управління Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-122205-52 від 08 листопада 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн. прийнята правомірно та скасуванню не підлягає.

В силу ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (місце знаходження: вул. Хмельницьке щосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 18.06.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна