Справа № 260/518/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 рокум. Ужгород№ 260/518/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

позивач - не з`явився

представника відповідача - Жупан А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 червня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 18 червня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - відповідач, Тячівське ОУПФ України Закарпатської області), якою просить: 1) Визнати незаконною відмову відповідача начальника Тячівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Тячівського районного суду половини навчання на стаціонарному очному, юридичному факультеті у вищому навчальному закладі Рязанській вищій школі МВС СРСР (Академії ФСВП Росії) - 01 рік 11 місяців 14 днів та у відмові призначення 88 % грошового утримання судді та перерахунку грошового утримання судді, починаючи з 18 грудня 2018 року з розрахунку 88 % утримання працюючого судді; 2) Зобов`язати начальника Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу судді половину строку навчання на очному стаціонарному відділення юридичного факультету у вищому навчальному закладі Рязанській вищій школі МВС (Академії ФСВП Росії) - 01 рік 11 місяців 14 днів) призначити ОСОБА_1 88 % грошового утримання судді, починаючи з 18 грудня 2018 року та провести перерахунок грошового утримання судді, починаючи з 18 грудня 2018 року з розрахунку 88 % утримання працюючого судді за виключенням вже отриманих 84 % грошового утримання судді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді судді Тячівського районного суду та з 20 березня 2012 року йому призначено довічне грошове утримання у розмірі 84 % грошового утримання судді, у зв`язку із відставкою. 18 грудня 2018 року позивач звернувся до Тячівського ОУПФ України Закарпатської області із заявою про зарахування його до спеціального стажу судді половини строку навчання в вищому учбовому закладі, а саме: 1 року 11 місяців 14 днів та призначення 88 % грошового утримання судді. Однак, відповідач листом від 03 квітня 2019 року повідомив позивача, що підстав для зарахування половини навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі не має. Відмову у зарахуванні до стажу судді половини навчання на юридичному факультеті та призначенні 88 % грошового утримання судді та перерахунку грошового утримання судді позивач вважає протиправною, оскільки зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, передбачалося постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Позивач у судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що навчання у вищих навчальних закладах не входить до переліку періодів які дають право на призначення пенсії згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Крім того, зазначає, що постанова КМУ від 03 вересня 2005 року на, яку посилається позивач як на підставу зарахування до стажу роботи на посаді судді втратила чинність.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у запереченнях на позовну заяву. Крім того, зазначив, що такий спір між тими ж сторонами розглядався Хустським районним судом Закарпатської області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 09 лютого 2012 року "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено з посади судді Тячівського районного суду Закарпатської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу в.о. Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2012 року № 19-5.3.1 відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Тячівського районного суду у зв`язку із його звільненням з посади судді Тячівського районного суду Закарпатської області за його заявою про відставку.

З 21 березня 2012 року ОСОБА_1 отримує довічне утримання судді у відставці, призначене згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

На момент звернення до суду позивач отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 % грошового утримання судді.

18 грудня 2018 року позивач звернувся до Тячівського ОУПФУ Закарпатської області із заявою про зарахування до стажу на посаді судді половини строку навчання у вищому навчальному закладі, призначення 88 % грошового утримання судді та проведення відповідного перерахунку стажу судді та грошового утримання з моменту подачі заяви до Тячівського ОУПФУ Закарпатської області.

До заяви позивачем було додано: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, паспорт, довідка від 21 листопада 2018 року Федерального казенного освітнього закладу вищої освіти Академії права та управління (Академія ФСВП Росії), що підтверджується розпискою-повідомленням Тячівського ОУПФ України Закарпатської області про прийняття документів.

Тячівське ОУПФ України Закарпатської області листом від 03 квітня 2019 року № 07235-Ф-С-19-003365 повідомило позивача, що для зарахування половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, що дає право на збільшення щомісячного довічного грошового утримання не має підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На момент звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України від 07 липня 2010 року № 2453- VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453).

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону № 2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 Закону № 2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону № 2453 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За встановленими судами обставинами, позивача було обрано на посаду судді до набрання чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р., у зв`язку з чим під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування спірних періодів до суддівського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

До набрання чинності Законом № 2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862 кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

У відповідності до абз. 2 ст. 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року N865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, чинним на час призначення позивача суддею, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарного періоду проходження строкової військової служби, у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 127/20301/17, 02 квітня 2019 року у справі №607/8578/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судом, у період з 01 вересня 1982 року по 30 липня 1986 року позивач навчався в Рязанській вищій школі МВС СРСР на очній бюджетній формі навчання що підтверджується довідкою Академії права та управління (Академія ФСВП Росії).

При цьому, половина строку навчання позивача на денній формі в юридичному закладі становить 1 рік 11 місяців 14 днів.

Враховуючи, що Законом України "Про статус суддів" та постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" № 865 від 03.09.2005 року станом на час призначення (обрання) позивача суддею було передбачено врахування у стаж роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання половини строку навчання за денною формою на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, тому він має право на визначення загального стажу роботи судді з врахуванням у тому числі і цього періоду.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, половини строку навчання за денною формою є протиправним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців 14 днів, який в свою чергу дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 % відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді з дати звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, тобто з 18 грудня 2018 року, оскільки стаж позивача, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 03 місяці 10 днів. У зв`язку з вищенаведеним позовні вимоги необхідно задовольнити.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позовні вимоги позивача були предметом розгляду у справі № 307/1442/17, а відтак є рішення суду, що набрало законної сили з того самого спору і між тими самими сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В той же час, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 800/442/18.

Судом встановлено, що позивач звертався до Хустського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Тячівського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області про визнання незаконною відмову зарахування до стажу роботи судді строкової служби в армії та половину строку навчання на денному стаціонарі юридичного факультету вищого учбового закладу та здійснення перерахунку пенсії з 21 березня 2012 року.

Постановою Хустського районного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 307/1442/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року, скасовано постанову Хустського районного суду Закарпатської області та задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Зокрема, Львівський апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про зарахування половини строку навчання у вищому навчальному закладі, через відсутність документів, які підтверджують навчання позивача саме на денній формі навчання у Рязанській вищій школі МВС СРСР.

В той же час, з матеріалів адміністративної справи № 260/518/19 вбачається, що позивач 18 грудня 2018 року звернувся до Тячівського ОУПФУ Закарпатської області із заявою про зарахування до стажу на посаду судді половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі на підставі довідки Академії права та управління (Академія ФСВП Росії) від 21 листопада 2018 року.

Однак, Тячівське ОУПФУ Закарпатської області відмовило у зарахуванні до стажу половини строку навчання на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, підстави даного позову не співпадають з підставами та обґрунтуваннями, викладеними в позові, за результатами якого прийнята постанова Хустського районного суду Закарпатської області та Львівського апеляційного адміністративного суду.

Щодо посилань представника відповідача на те, що при зверненні до пенсійного фонду позивач надав копію, а не оригінал довідки академії права та управління (Академія ФСВП Росії) суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, відповідач оригінал вказаної довідки від позивача не вимагав та жодних дій по його отриманню не вчиняв.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем відмовлено у зарахуванні половини стажу навчання у вищому навчальному закладі та перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю правових підстав для зарахування такого періоду навчання до стажу на посаді судді.

Також, суд вважає, необґрунтованими посилання представника відповідача на порушення позивачем строків звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить зарахувати йому до стажу судді половину навчання у вищому навчальному закладі та призначити 88 % грошового утримання судді з 18 грудня 2018 року.

Як вже встановлено судом, позивач звернувся до Тячівського ОУПФУ Закарпатської області із відповідною заявою 18 грудня 2018 року, а з позовною заявою до суду 15 квітня 2019 року, тобто в межах строку визначеного КАС України.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тячівським ОУПФ України Закарпатської області не доведено правомірності не зарахування до стажу роботи на посаді судді половини навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі та у призначенні позивачу 88 % грошового утримання судді та перерахунку грошового утримання з розрахунку 88 %.У зв`язку з чим позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, здійснені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ) до Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (Закарпатська область, м. Тячів, вул. Робітнича, буд. 18, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді Тячівського районного суду Закарпатської області половини навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі Рязанській вищій школі МВС Росії (Академії ФСВП Росії) - 01 рік 11 місяців 14 днів та у призначенні йому 88 % грошового утримання судді та перерахунку грошового утримання судді з 18 грудня 2018 року з розрахунку 88 % утримання працюючого судді.

3. Зобов`язати Тячівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу судді половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі Рязанській вищій школі МВС Росії (Академії ФСВП Росії) - 01 рік 11 місяців 14 днів та призначити йому 88 % грошового утримання судді з 18 грудня 2018 року, та провести перерахунок та виплату грошового утримання судді з розрахунку 88 % за виключенням вже отриманого 84% грошового утримання суді.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Тячівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (Закарпатська область, м. Тячів, вул. Робітнича, буд. 18, ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька