Справа № 826/12361/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 червня 2019 року № 826/12361/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи, у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіборд»
до проВиконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мультіборд» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач), в якому просить визнати бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) стосовно не розгляду заяви про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ, протиправною та зобов`язати відповідача видати позивачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.01.2018 він звернувся до відповідача із заявою на отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами; до заяви позивач додав фотокартку, комп`ютерний макет, ескіз рекламного засобу із конструктивним рішенням; позивачем дотримано вимоги до зовнішньої реклами, встановлені Законом України «Про рекламу» та Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003; натомість відповідач в строки, встановлені ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності», не надав позивачу ані дозволу на розміщення зовнішньої реклами, ані рішення про відмову у його видачі; згідно із встановленим ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» принципом мовчазної згоди, дозвіл на розміщення носія зовнішньої реклами вважається виданим позивачу 07.02.2018.

24.09.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що 16.04.2018 Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано наказ № 338 «Про встановлення строку дії пріоритетів»; також листом від 16.04.2018 № 076-1920-од, переданим через Центр надання адміністративних послуг, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомило позивача про прийняте рішення щодо встановлення пріоритету; крім того, позивача було повідомлено, що розміщення рекламного засобу, щодо якого подано заяву на отримання дозволу, не відповідає вимогам п. 3.1 Розділу ІІ Правил розміщення рекламних засобів у м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 223/2445; оскільки позивач не пройшов погоджувальної процедури в установлений термін, пріоритет за позивачем на місце розташування рекламного засобу втратив свою силу; суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість державного органу відповідні рішення.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2018, справу передано судді Пащенку К.С.

10.08.2018 суд відкрив провадження в адміністративній справі № 826/12361/18 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи, у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.04.2018 ТОВ «Мультіборд» подало до Центру надання адміністративних послуг документи на отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а саме: 1) заяву; 2) фотокартку та комп`ютерний макет місця (розміром не менше як 6х9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу; 3) ескіз із завіреним конструктивним рішенням разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати такі послуги.

Подані документи були зареєстровані за № 50115-06-04, про що 03.04.2018 заявнику було видано відповідний опис (копія наявна в матеріалах справи).

Не отримавши від відповідача результату розгляду поданих документів, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху.

Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Стягнення плати за видачу дозволів забороняється.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 16 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам:

- розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків;

- освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків;

- фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені;

- опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі;

- нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття;

- у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений цим Законом, є вичерпним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, право виконавчих органів сільських, селищних, міських рад видавати дозволи на розміщення зовнішньої реклами встановлено пп. 13 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Процедура надання дозволів встановлена п. 4 Розділу ІІ Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженому рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (надалі - Порядок № 37/6253).

Так, згідно із п.п. 4.1. п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 видача дозволів заявникам здійснюється у міському дозвільному центрі державним адміністратором за принципом організаційної єдності.

Для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає державному адміністратору заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру" (із змінами і доповненнями), до якої додаються: фотокартка та комп`ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням (конструктивне рішення завірене підписами і печаткою розробника, яке містить інформацію про основні габаритні розміри, вузли кріплення, застосовані матеріали, підключення до інженерних мереж, інші технічні характеристики та дотримання встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та інших нормативних документів (формат А4), разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати послуги (роботи) на право будівельного проектування та конструювання).

Перелік документів, що додаються до заяви, є вичерпним. Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами видається лише на один рекламний засіб (один об`єкт).

Підпунктом 4.2. п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 встановлено, що заява та документи, що додаються до неї, подаються особисто заявником (керівником юридичної особи, фізичною особою - підприємцем) або уповноваженою ним особою. Заявник несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у заяві та документах, що додаються до неї.

Заява та документи, що додаються до неї, приймаються державним адміністратором за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату та номер їх реєстрації державним адміністратором.

Усі заяви щодо видачі дозволу підлягають обов`язковій реєстрації державним адміністратором. За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, державний адміністратор проводить реєстрацію заяви у журналі обліку/реєстрації заяв та документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, який подає суб`єкт господарювання або уповноважена ним особа державному адміністратору, та передає заяву з документами до дозвільного органу не пізніше наступного робочого дня.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.04.2018 позивач подав до Центру надання адміністративних послуг документи на отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а саме: 1) заяву; 2) фотокартку та комп`ютерний макет місця (розміром не менше як 6х9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу; 3) ескіз із завіреним конструктивним рішенням разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати такі послуги.

Подані документи були зареєстровані в книзі реєстрації 03.04.2018 (тобто в день подання) за № 50115-06-04, про що 03.04.2018 о 14 год 45 хв. заявнику було видано відповідний опис (копія додана позивачем до позовної заяви).

Відповідно до пп. 4.3, 4.4 п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 дозвільний орган протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку.

Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету оформлюється у вигляді наказу керівника дозвільного органу.

Пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюється строком на три місяці з дати прийняття дозвільним органом відповідного рішення (п.п. 4.7 п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253).

Відповідно до п.п. 4.9. п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 копії рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу або про відмову у встановленні пріоритету, або скасування пріоритету передаються державному адміністратору не пізніше наступного робочого дня з моменту видання відповідних наказів для інформування заявника в установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи слідує, що 16.04.2018 Управлінням з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано наказ № 338 «Про встановлення строку дії пріоритетів», згідно із п. 5 Додатку до якого ТОВ «Мультіборд» встановлено пріоритет за заявлене місце, а саме: зупинковий комплекс та/або павільйон (лайтбокс), площею 4,32 кв.м., розташований за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ.

Повідомлення про встановлення пріоритету було оформлено Управлінням з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у вигляді листа (вих. № 076-1920-ОД від 16.04.2018), який, як стверджує відповідач і не спростовує позивач, разом із копією наказу № 338 від 16.04.2018 було передано до Центру надання адміністративних послуг.

Відповідно до п.п. 4.15. п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 відмова у встановленні пріоритету, продовженні строку, на який встановлено зазначений пріоритет, та у скасуванні пріоритету може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством. Інформація про подані заяви та встановлені дозвільним органом пріоритети є відкритою і має надаватися будь-якій особі за її письмовою заявою.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач, по-перше, розглянув подані позивачем документи відповідно до положень Порядку № 7/6253; по-друге, видав відповідний наказ про встановлення строку дії пріоритету, пунктом 5 Додатку до якого позивачу встановлено пріоритет за заявлене місце, а саме: зупинковий комплекс та/або павільйон (лайтбокс), площею 4,32 кв.м., розташований за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ.

При цьому, як зазначено вище, інформація про встановлені пріоритети є відкритою і має надаватися будь-якій особі за її письмовою заявою.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг та/або до відповідача із запитом щодо встановлення або не встановлення йому пріоритету.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Іншими словами, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі №805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

В даному випадку позивачем не спростовано ані факт належного розгляду відповідачем поданих документів, ані факт прийняття наказу № 338 від 16.04.2018, ані факт оформлення відповідачем листа (вих. № 076-1920-ОД від 16.04.2018) із повідомлення про встановлення пріоритету. Не підтверджено належними доказами і факт звернення позивача до Центру надання адміністративних послуг та/або до відповідача із запитом щодо встановлення або не встановлення йому пріоритету.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведені вище норми права та обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) стосовно не розгляду заяви про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ, є недоведеними та не обґрунтованими, а відтак - не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача видати позивачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами за адресою: Шевченківський район, вул. Хрещатик, зупинка Майдан Незалежності, авт. 24 до музею ВВВ є похідними від позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною, а відтак у суду відсутні правові підстави для їх задоволення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.п. 4.14 п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253 у разі ненадання заявником супровідного листа (у якому зазначається реєстраційний номер заяви) з двома оформленими примірниками дозволу згідно з заявою за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1176, та документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, в строки, визначені пунктами 4.7 та 4.8 цього розділу, або неукладення протягом строку, визначеного пунктом 4.11 цього розділу, з КП "Київреклама" договору на право тимчасового користування місцем заява вважається не поданою, пріоритет на місце розміщення рекламного засобу втрачається.

В силу положень п.п. 4.7 п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253, встановлений позивачу пріоритет діяв до 16.07.2018.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані докази того, що в межах дії вказаного пріоритету позивач виконав вимоги щодо подання документів, передбачені п.п. 4.14 п. 4 Розділу ІІ Порядку № 37/6253.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд вважає, що в даному випадку задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача видати ТОВ «Мультіборд» дозвіл на розміщення зовнішньої реклами буде втручанням в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, що є грубим порушенням положень ст. 245 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу учасника справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правові підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультіборд» - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко