Справа № 753/1140/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/1140/19 Суддя (судді) першої інстанції: Гальонкіна Ю.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ганечко О.М.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції капрала поліції Міллера Володимира Ігоровича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції капрала поліції Міллера Володимира Ігоровича про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції капрала поліції Міллера Володимира Ігоровича, у якому просив:

- визнати протиправними дії поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції капрала поліції Міллера Володимира Ігоровича по складанню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2019 позов задоволено.

Визнано дії поліцейського капрала Управління патрульної поліції у м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллера Володимира Ігоровича щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019 протиправними.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019, винесену поліцейським капралом Управління патрульної поліції у м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллером Володимиром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.01.2019 відносно позивача прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно постанови серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019, складеної поліцейським батальйону № 3 роти № 6 Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції Міллером В.І., 02.01.2019 о 13:16 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Ушакова в м. Києві зі швидкістю 102 км/год, при цьому, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 52 км/год, чим порушив п. 12 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 510, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, вважаючи її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про накладення адміністративного стягнення закриттю.

Крім того, у зв`язку з неподанням відповідачем суду пояснень та доказів на підтвердження правомірності своїх дій, під час розгляду справи суд позбавлений можливості перевірити, чи зареєстрований відповідний вимірювальний прилад у Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Порядок ведення якого затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»)

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 12 Правил дорожнього руху (швидкість руху), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Санкція ч. 3 ст. 122 КУпАП, передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Колегія суддів зазначає, що дотримання встановлених Правилами дорожнього руху обмежень швидкості руху автомобілів сприяє дисциплінованості водіїв та підвищує безпеку дорожнього руху, що дозволяє зберегти життя та здоров`я його учасникам.

Проте, притягнення до відповідальності за будь-яке порушення має бути обгрунтованим та доведеним.

Так, у позовній заяві, позивач зазначив, що швидкість руху автомобіля фіксувалась відповідачем за допомогою приладу «TruCam», який він тримав у руках, на порушення вимог ст. 4 Закону України «Про національну поліцію», а на зафіксованому вимірювачем фото було зображено два автомобілі, одним з яких керував позивач, у з в`язку з чим, не зрозуміло швидкість якого саме автомобіля зафіксував прилад - автомобіля під керуванням позивача чи іншого автомобіля, який рухався поряд.

Позовна заява отримана уповноваженою особою УПП у м. Києві 12.02.2019, однак у визначений строк відповідач відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи або про перехід до розгляду справи у порядку загального провадження також суду не надано. (а. с. 12, 12а, 13).

Суд першої інстанції вказав, що ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів правомірності дій по складанню оскаржуваної постанови, позбавляє суд перевірити встановлені поліцейським порушення позивачем Правил дорожнього руху, а також, чи зареєстрований відповідний вимірювальний прилад у Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Порядок ведення якого затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного в оскаржуваній постанові, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме, щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому, в матеріалах справи не міститься доказів того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а у силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку, що позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому, постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що посилання суду першої інстанції на те, що поліцейським неправомірно розглянуто справу не за місцем вчинення правопорушення, а на місці зупинки транспортного засобу, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, не відповідає дійсності, адже поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час, проте дані обставини не впливають на правильність висновків суду про не доведення суб`єктом владних повноважень правомірності своїх дій та не є підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на правомірність застосування поліцейським лазерного вимірювача швидкості Tru Cam LTI 20/20, який має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та інші дозвільні документи, колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не розглядав по суті правомірність застосування відповідачем даного вимірювального приладу та не надавав цім обставинам оцінки, а лише вказав, що позбавлений можливості перевірити яким саме приладом було виміряно швидкість руху автомобіля позивача, чи зареєстрований такий належним чином, в силу того, що в матеріалах справи відсутні як саме фото, на якому зафіксовано порушення з вимірювального приладу та в цілому документи на сам прилад (марка, модель, характеристики (дозвільні документи).

Решта тверджень та посилань в апеляційній скарзі колегією суддів не приймається до уваги через їх необгрунтованість та непідтвердженість матеріалами справи. Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач, будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, не надав суду відзив на позовну заяву та докази на спростування заперечень позивача проти правомірності складання постанови.

Варто зазначити, якщо учасник справи без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Надані до апеляційної скарги докази, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції капрала поліції Міллера Володимира Ігоровича - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2019- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов