Справа № 461/332/19
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/332/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (9034, м АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та Управління безпеки міста Львівської міської ради (79008, м. Львів, вул. Зелена, 9) про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Грема І.В., в якій просить визнати дії інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Грема ОСОБА_3 щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ496 від 22.11.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.11.18 р. інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Гремом Іваном Володимировичем розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 255,00 грн. Зі змісту постанови ЛВ №496 вбачається, що ОСОБА_1 порушено п. 3.34 ПДР - здійснено зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Стверджує, що постанова є незаконною, оскільки у ній відсутні відомості про подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім того, на її думку, поняття словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними, та мають різне цільове спрямування, про що свідчить Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Крім того, зазначає про те, що при винесенні оскаржуваної постанови не було проведено розгляду справи у відповідності до вимог ст.283 КУпАП. Позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15.02.2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міської радив судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про судове засідання, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи за відсутності представника відповідача. В задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю.

Відповідач інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Грем І.В. у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначили, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 133 КУпАП. Щодо доказів вчинення правопорушення посилався на сайт http://inspector.lviv.ua, в якому наявне зображення транспортного засобу в момент правопорушення, а посилання на сайт наявне в оскаржуваній постанові. Наголосив, що при виявленні даного правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки, протокол про адміністративне правопорушення не складається. При винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованому в неавтоматичному режимі, відомості про особу ( особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, пом`якшуючі покарання обставини, тощо) не враховуються.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 22.11.2018 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Грем Іваном Володимировичем винесено постанову про адміністративне правопорушення ЛВ496 відносно ОСОБА_1 . Згідно вказаної постанови позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 22.11.2018 р. у м. Львові на пл. Галицька, 3 об 11 год 50 хв. водій транспортного засобу Honda, модель CR-V, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що викладене в оскаржуваній постанові не відповідає дійсності та не надано жодних доказів вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Тобто, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. Крім цього, посилалась на порушення її прав, передбачених КУпАП, в тому числі зазначає, що їй не надано підготовки до захисту при винесенні оскаржуваної постанови.

Із наданих представником відповідача копій фотографій, що були долучені додатком №2 до відзиву, не вбачається забороняючих знаків на шляху прямування автомобіля ОСОБА_5 І. Honda, модель CR-V, номерний знак НОМЕР_1 на пл. Галицькій у м. Львові (місце фотофіксації). Долучений додаток № 3, на якому відображений знак заборони стоянки і зупинки транспортних засобів суд вважає не достатнім доказом з наступних підстав.

Пунктом 33.3.34 ПДР забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знака може бути зменшена табличкою 1.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3. Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до п.15.3 ПДР України у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пунктом 1.1 розділу 34 ПДР України визначено, що вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей)

Судом не здобуто доказів того, що по напрямку руху автомобіля Honda, модель CR-V, номерний знак НОМЕР_1 встановлено відповідний дорожній знак, який забороняє зупинку або стоянку транспортних засобів.

На доданому відповідачем фото автомобіль стоїть з лівого боку вулиці тоді як відповідний знак діє для транспортних засобів, відносно яких він розташований праворуч по напрямку руху. Відповідно до п. 8.2.-1 ПДР України дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати, а провадження у справі закрити відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 121, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (9034, АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та Управління безпеки міста Львівської міської ради (79008, м. Львів, вул. Зелена, 9) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ496 від 22.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити цю справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 (9034, АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та Управління безпеки міста Львівської міської ради (79008, м. Львів, вул. Зелена, 9) відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.