Справа № 0940/1822/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4962/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Довгополова О.М.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ) у справі № 0940/1822/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, викладене у формі вимоги про усунення виявлених порушень № 09-06-14-14/7403 від 26.10.2015,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" звернулося до суду з адміністративним позовом до Західного офісу Держаудитслужби в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, викладене у формі вимоги про усунення виявлених порушень №09-06-14/7403 від 26.10.2015.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Західного офісу Держаудитслужби №09-06-14-14/7403 від 26.10.2015 в частині усунення виявлених порушень законодавства стосовно:

- зайво включеної у розрахунок обсягу заборгованості за 2012 рік різниці в тарифах на теплову енергію, послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, що надається населенню, у розмірі 1 737 360 грн;

- включення в розрахунок різниці в тарифах витрат на відрядження, що призвело до завищення обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню на 2012, 2013 та 2014 роки на загальну суму 103 178, 21 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Західного офісу Держаудитслужби (код ЄДРПОУ - 40479801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" (код ЄДРПОУ - 38162272) судові витрати в розмірі 18 492 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні 12 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-11205/19 від 05 червня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Позивач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області з 11.08.2015 по 29.09.2015 у ТзОВ "СТЕК" проведено ревізію використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та поставлялися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджуються та погоджуються органами державної влади чи органами місцевого самоврядування в товариства за період з 01.01.2014 по 01.08.2015.

За результатами проведення ревізії складено акт №06-21/12 від 05.10.2015 (том 1, а.с.20-41). У вказаному акті Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області описано порушення позивача встановлені, зокрема, перевіркою розрахунку фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії і послуг з підігріву води та перевіркою достовірності включення витрат при розрахунку різниці в тарифах на теплову енергію, що постачались населенню. Так, за наслідком проведеної ревізії встановлено, що в розрахунок з різниці в тарифах позивачем включено втрати, що перевищують встановлений пунктом 3.1.8 розділу 3 КТМ 204 України 244-94 норматив, який становить 13 відсотків теплових втрат. Контролюючим органом виявлено, що в розрахунок з різниці в тарифах за 2012 рік позивачем включено використання газу для населення на суму 6 706 472 грн. Виходячи із вищенаведеного, залученим спеціалістом (начальником виробничо-технічного відділу ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго") Кедиком І.І. в ході ревізії проведено розрахунки щодо правильності визначення в розрахунку з різниці в тарифах вартості природного газу за результатами якої встановлено, що для виробництва теплової енергії для населення 34 035,19 Гкал, яка зазначена в звіті 1-ТЕП (2012) необхідно природного газу 4 554 640 м.куб на суму 4 969 112,24 грн, а не на суму 6 706 472 грн, яка зазначена в розрахунку з різниці в тарифах позивачем. Таким чином, у розрахунок обсягу заборгованості за 2012 рік з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, що надається населенню ТзОВ "СТЕК" зайво включено суму 1 737 360 грн, що призвело до збитків державному бюджету та є порушенням пункту 5 Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 (надалі, також Порядок №30) та статей 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Не погоджуючись із окремими висновками позивач до Державної фінансової інспекції Івано-Франківської області подав заперечення до акта за №11/3411 від 13.10.2015.

Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області на адресу ТзОВ "СТЕК" направлено висновки на заперечення, подані позивачем за №11/3411 від 13.10.2015 та вимогу про усунення виявлених в ході проведення ревізії порушень за №09-06-14-14/7403 від 26.10.2015.

Управлінням Західного офісу Державної аудиторської служби України в Івано-Франківській області направлено позивачу листа за №13-09-13-14/2157 від 28.06.2018, відповідно до якого, позивачу роз`яснено про те, що оскаржена вимога про усунення виявлених порушень є чинною та підлягає обов`язковому виконанню позивачем, а підстав щодо її скасування або скасування результатів проведеної ревізії, в тому числі і акта від 05.10.2015 №06-21/12 Управління не вбачає.

Позивач звернувся із листом від 06.06.2018 за №13/1299 до Державної аудиторської служби України, у якому просив з урахуванням наведених заперечень прийняти рішення про скасування акта ревізії у частині встановлення фактів порушення законодавства про нарахування різниці в тарифах та добових працівникам ТзОВ "СТЕК", а також вимоги про усунення виявлених порушень (том 1, а.с.76-83).

Листом за №13/1299 від 06.06.2018 позивачу було доведено до відома те, що чинним законодавством не визначено порядку скасування актів ревізій, а вимоги про усунення порушень слід оскаржувати у судовому порядку. Також вказано про те, що за матеріалами ревізії Івано-Франківською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0008 (том 1, а.с.85-86).

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області проведено ревізію використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам за період з 01.01.2014 по 01.08.2015.

механізм надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі, також - субвенція) встановлено Порядком №30.

Абзацом 2 пункту 1 Порядку встановлено, що субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі, - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій і атомних електростанцій) з використанням будь-яких видів палива та енергії, крім природного газу (надалі - компенсація), за рахунок джерел, зазначених у пунктах 14-17 і 20 статті 11, пункті 5 статті 12 і пункті 10 статті 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Згідно із пунктами 4 та 5 вказаного Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості. Обсяг заборгованості визначається надавачами послуг на підставі таких підтвердних документів:

1) розрахунок фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою;

2) копія рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;

3) звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств, засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою, зокрема:

з надання послуг з теплопостачання (за формою № 1С-теплопостачання);

з надання послуг з водопостачання та водовідведення (за формою № 1С-водопостачання, водовідведення);

4) звіт про постачання теплової енергії (за формою № 1-теп), звітний кошторис витрат на виробництво теплової енергії (за формою № 23-енерго), довідка про корисний відпуск теплової енергії і розрахунки за неї (за формою № 32-енерго) або звіт про роботу водопроводу (за формою № 1-водопровід) та/або звіт про роботу каналізації (за формою № 1-каналізація);

5) звіт про виконання інвестиційної програми (за формою № 2-інвестиції);

6) довідка про повернення щомісяця основної суми кредиту та інших витрат, передбачених графіком повернення кредиту згідно з кредитним договором, кошти якого залучалися для виконання інвестиційних програм.

Пунктом 6 Порядку №30 встановлено, що обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, з урахуванням витрат, пов`язаних з провадженням інвестиційної діяльності, та відрахуванням проведених перерахунків за низькоякісні і надані не в повному обсязі послуги та трансфертів з державного та місцевих бюджетів, отриманих надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах, і фактично погашеної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенції, отриманої за минулі роки.

Обсяг фактичних витрат на послуги для населення з постачання теплової енергії, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги (надалі, також Постанова №869).

Положеннями статті 20 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 №2633-IV передбачено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради рішенням від 07.08.2012 №516 дозволив ТзОВ "СТЕК" при наданні послуг теплопостачання для населення керуватись тарифами, що встановлені рішенням виконкому від 08.02.2011 №81, від 21.12.2008 №503 "Про тарифи на послуги теплопостачання та підігріву води" та від 19.07.2007 №384 "Про затвердження норм гарячого водопостачання, витрат теплоти і розміру втрат теплоенергії". Вказаними рішеннями встановлено тарифи на послуги з теплопостачання для ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.07.2007 №384 (том 1, а.с.235-236) затверджено розмір втрат тепла в теплових мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", що визначені за результатом проведення енергетичного аудиту.

Для отримання інформації про фактичні витрати теплової енергії в теплових мережах зазначеної котельні, представник позивача адвокат Вацовська М.М. звернулась із адвокатським запитом до ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (том 2, а.с.74).

З відповіді на запит та наведених представником позивача розрахунків вбачається, що середньозважений відсоток втрат теплової енергії в теплових мережах за 2009-2011 роки ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" становить 28,89%.

Враховуючи наведене, позивач дійшов висновку про те, ТзОВ "СТЕК" наділений правом при розрахунку заборгованості з різниці в тарифах за 2012 рік приймати величину втрат теплової енергії на рівні 28,89%.

Відповідач зазначено, що позивачем порушено вимоги пункту 3.1.8 КТМ 204 Україна 244-94, відповідно до змісту якого, при неможливості визначення втрат теплоти в теплових мережах на підставі випробувань, тимчасово до їх проведення допускається приймати величину згаданих втрат в частках від відпущеної теплоти, зокрема, при протяжності теплотраси понад 1000 м 0,6% на кожні 100 м теплотраси після 1000 м, але не більше 13% на всю довжину.

Вказані КТМ 244-94 призначені для планування потреб в теплоті та паливі на опалення, вентиляцію та гаряче водопостачання житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби; для формування заявок на паливо теплопостачальними організаціями та визначення необхідної кількості палива для реалізації населенню.

Вищезазначені КТМ 244-94 та КТМ 246-99 станом на момент розгляду даної адміністративної справи є чинними, врегульовують однотипні правовідносини, однак, містять розбіжності стосовно застосування обмежень при визначенні величини тепловтрат.

Обгрунтовуючи необхідність врахування позивачем вимог встановлених саме КТМ 244-94 відповідач вказав на пункт 14 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869. Згідно зі змістом вказаного пункту Порядку, нормування втрат теплової енергії в мережах теплопостачання та питомих витрат палива і електроенергії, які використовуються для виробництва та транспортування теплової енергії, здійснюється в установленому законодавством порядку відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, у яких враховуються основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва.

Відповідач посилається на роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, зокрема, на пункт 1.2 Довідки про визначення основних показників, які використовуються для розрахунку економічно обгрунтованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання за категоріями споживачів за вимогами Порядку формування тарифів №869 від 01.06.2011, яким передбачено, що розрахунок нормативних втрат теплової енергії в мережах проводиться за вимогами КТМ 204 України 244-94.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана довідка не є нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер, на відміну від вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, положеннями пункту 14 якої не встановлено конкретного вичерпного переліку чи точних вказівок стосовно використання будь-яких нормативних документів при нормуванні втрат теплової енергії в мережах теплопостачання.

З матеріалів справи встановлено, що на момент розгляду справи, а також на момент виникнення спірних правовідносин ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" розрахунки втрат теплоенергії здійснювались із врахуванням положень саме КТМ 204 України 246-99.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність врахування позивачем приписів саме пункту 4.2 вищезазначених КТМ 246-99.

Враховуючи висновок суду про правомірність застосування ТзОВ "СТЕК" при розрахунку заборгованості з різниці в тарифах за 2012 рік величину втрат теплової енергії на рівні 28,89%, що є середньозваженим відсотком втрат теплової енергії в теплових мережах за 2009-2011 роки, та відповідає вимогам пункту 4.2 КТМ 204 Україна 246-99, стосовно включення позивачем до розрахунку з різниці в тарифах витрати, які перевищують встановлений КТМ 204 Україна 244-94 норматив у розмірі 13% є помилковими.

Відповідно до положень Порядку №30, Кабінетом Міністрів України не встановлено вимоги використання даних саме енергетичного аудиту при визначенні заборгованості. Окрім цього, КТМ 204 України 246-99 передбачено врахування середньої величини теплових втрат в межах, що склалися за останні 3 роки, у випадку не проведення енергетичного аудиту. Відтак, на переконання суду, відсутність проведеного позивачем енергоаудиту не може бути єдиною підставою для встановлення факту неправомірності проведеного розрахунку заборгованості з різниці в тарифах, за умови дотримання при такому розрахунку усіх інших вимог чинного законодавства.

Стосовно позивачем порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02.02.2011 №98 (надалі, також - Постанова №98), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Додатком 1 встановлено, що сума добових витрат до відшкодування становить 30 грн за добу, проживання - 250 грн на добу. Натомість, згідно з твердженнями представника відповідача, позивачем до розрахунку відшкодування різниці в тарифах на послуги включено фактично сплачені підприємством витрати без застосування вказаних обмежень.

Зазначеною Постановою затверджено суми витрат на відрядження виключно для працівників установ, підприємств та організацій, які повністю або частково фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Натомість, ТзОВ "СТЕК" - підприємство приватної форми власності, за рахунок бюджетних коштів не фінансується, а фактичне утотожнення відповідачем субвенцій, що надаються з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах до фінансування за рахунок коштів державного бюджету суперечить положенням чинного законодавства та є помилковим.

Оскаржена позивачем вимога №09-06-14-14/7403 від 26.10.2015 містить висновки про виявлені в ході ревізії завищення позивачем кредиторської заборгованості в сумі 38 990,85 грн та заниження Кт заборгованості в сумі 27 851,68 грн, що свідчить про порушення ТзОВ "СТЕК" вимог пункту 5 Положення (стандарту( бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, статті 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У додаткових поясненнях по справі №01/280 від 08.02.2019 (том 2, а.с.4-10), представником позивача зазначено про те, що виявлені під час ревізії невідповідності кредиторської заборгованості та дебіторської заборгованості у 2015 році позивачем усунено протягом звітного періоду, що підтверджується даними відображеними у бухгалтерському обліку та звітності за 2015 рік.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року у справі № 0940/1822/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
О. М. Довгополов
Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.