Справа № 813/3722/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Мричко Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3629/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Мокрія Р.З.

представника відповідача: Звіра Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахта"Надія" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі № 813/3722/17 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Шахта"Надія" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

19.10.2017р. позивач Публічне акціонерне товариство «Шахта» Надія» (далі ПАТ «Шахта Надія») звернувся в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 15.08.2017р. на суму 446 978,90 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2019р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Публічне акціонерне товариство «Шахта» Надія» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що податковий орган протиправно застосував до позивача штраф на несвоєчасну сплату суми самостійно визначеного грошового зобов`язання. Оскільки, останнім своєчасно сплачено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник апелянта Мокрій Р.З. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Звір Р.П. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, за період грудень 2010р., березень 2011р., червень 2012р., липень 2012р. в позивача ПАТ «Шахта «Надія» існує борг із сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

На протязі вересня 2016 липня 2017 р. позивач здійснював сплату податку на додану вартість, зазначаючи у відповідних платіжних дорученнях призначення платежу ПДВ за вересень-червень 2017 р.

За наслідками проведеної перевірки дотримання позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період грудень 2010 р., березень 2011 р., червень 2012 р., липень 2012 р. контролюючим органом складено акт від 28.07.2017р. в якому викладені висновки про несвоєчасність сплати ПАТ «Шахта «Надія» узгодженої суми податкового законодавства.

Зокрема, позивач порушив граничний строк узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

При цьому, сплата позивачем податкового зобов`язання здійснено із затримкою, що є більшою 30 календарних днів на суму 2234894,51 грн.

Із змісту акту перевірки видно, що отримані у вересні 2016 р. липні 2017 р. платежі податковий орган, на підставі ст. 87.9 Податкового кодексу України, зарахував в рахунок погашення податкового боргу, що виник в грудні 2010 р.- березні, червні, липні 2012 р.

На підставі акту перевірки від 28.07.2017 р. податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 15.08.2017р. № , яким на підставі ст.126 ПК України за несплату (неперерахування) грошового зобов`язання в розмірі 2 234 894 грн. 50 коп. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що становить 446 978 грн 90 коп.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний обов`язок сплати податку передбачений в нормах Податкового кодексу, зокрема, в положеннях пп.14.1.156 п.14.1 ст. 14, абз.1 п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу.

Обчислення та перерахування коштів до Державного бюджету України податку на додану вартість також врегульовані нормами п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 203.1, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України.

В разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, про що зазначено п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

З системного аналізу п. 87.9 ст. 87, п. 109.1 ст. 109, п. 109.2 ст. 109, п. 110. ст. 110, п. 111.1 ст. 111, п. 111.2 ст. 111, п. 112.1 ст. 112 Податкового кодексу України видно, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання зазначену у поданій ним податковій декларації та законом встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу ( крім випадку спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України передбачено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір не сплачений у визначений строк, вважається не сплачений своєчасно.

В п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України видно, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання ( крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті ) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Отже, аналіз норм дає підстави вважати, що об`єктом застосування штрафу є погашена сума податкового боргу, спосіб погашення значення не має. ( є це самостійна сплата чи примусове стягнення ).

За положеннями п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Тобто, незалежно від того, в який спосіб погашено податковий борг ПАТ «Шахта «Надія» - із застосуванням п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, шляхом зарахування коштів сплачених боржником, в рахунок погашення податкового боргу, чи в інший спосіб, чинне законодавство не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафу передбаченого в п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України за затримку узгодженого грошового зобов`язання.

Аналогічну позицію застосування положень ст. 87, ст. 126 Податкового кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018р. в справі № 808/2290/17, від 05.06.2018р. в справі № 821/1750/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Внаслідок порушення позивачем свого обов`язку щодо своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання у строки, встановлені законом, відповідач правомірно застосував до позивача штрафні санкції в порядку та розмірах визначених Податковим кодексом України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги платіжні доручення від 28.09.2016р., 18.10.2016р., 27.10.2016 р., 16.11.2016р., 26.12.2016 р. 13.01.2017 р., 30.01.2017 р., 27.03.2017 р., 10.04.2017 р., 13.04.2017 р., 19.04.2017 р., 20.04.2017р., 25.04.2017 р., 28.04.2017 р., 17.05.2017р., 26.06.2017р., 20.02.2017р., 19.07.2017р.25.05.2017р., 23.06.2017р.,23.06.2017р. Оскільки, платежі, які надходили від позивача у вересні 2016 липні 2017 р. зараховувались податковим органом у рахунок погашення податкового боргу ПАТ «Шахта «Надія», що виник у грудні 2010 р. та березні, червні, липні 2012 р. Чинним Податковим кодексом законом встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахта"Надія" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі № 813/3722/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя З.М. Матковська

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 14.06.2019р.