Справа № 300/217/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4893/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Маланюк О.Я.;

від відповідача - Прос Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (суддя суду І інстанції: Главач І.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 43 хв. 08.04.2019р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 11.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.01.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Івано-Франківською митницею ДФС наступні рішення:

картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 206060/2019/0088 від 16.01.2019р.;

рішення щодо коригування митної вартості товарів № UA 206060/2019/000072/2 від 16.01.2019р. (а.с.6-10).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.123-133).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.142-153).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розмитнення легкового автомобіля марки «BMW» 116, номер кузова НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, вартістю 25800 польських злотих (zl), ним були представлені всі необхідні документи, що підтверджують дійсну вартість автомобіля.

Спірні рішення відповідача прийняті без врахування представлених документів, останні не містять відомостей про підстави для невизнання заявленої митної вартості та причин для коригування заявленої декларантом митної вартості товару.

Таким чином, митний орган не довів належними і достатніми доказами ту обставину, що представлені позивачем документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена за них, не дають можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - ціною договору, а також не довів правових підстав для застосування другорядного методу.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 придбано у юридичної особи-нерезидента «Akonto Edward Zbanski» (індивідуальний податковий номер (NIP) 537-128-76-94) транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки «BMW» 116, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1598 см. куб. (дизель), 2015 року виготовлення, що підтверджується фактурою № 017/2019 від 09.01.2019р. (а.с.21-22).

Митним агентом ТзОВ «Кобра» подано до митного поста «Коломия» Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA 206060/2019/400455 від 16.01.2019р., якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, - легковий автомобіль, вживаний, марки «BMW» 116, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1598 см. куб. (дизель), 2015 року виготовлення (а.с.53).

У вказаній митній декларації позивачем самостійно заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною договору, в розмірі 25800 польських злотих.

На підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу декларантом представлені наступні документи:

рахунок-фактуру (інвойс) № 017/2019 від 09.01.2019р. (а.с.21-22);

платіжний документ № 543 від 09.01.2019р. про оплату грошових коштів в сумі 6050 євро (а.с.23-24);

експортну декларацію про вивезення транспортного засобу з Євросоюзу (а.с.25-27);

фактуру № FR196992 від 01.12.2018р., що засвідчує придбання вказаного автомобіля в Республіці Франція від продавця «Arval Trading» покупцю «ОСОБА_2» (а.с.28-29).

техпаспорт даного автомобіля марки «BMW» 116, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1598 см. куб. (дизель), 2015 року виготовлення (а.с.16-20).

Івано-Франківською митницею ДФС проведено процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронних повідомлень про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.2 ст.53 МК України.

Зокрема, відповідачем відправлено два повідомлення наступного змісту:

«Згідно з частиною другою статті 264, п.3 частини першої статті 266 МК України (2012) та п.2.2 розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.05.12 № 631, Вам необхідно надати оригінали та/або копії документів, зазначених в гр. 44 МД», дата відправлення 04.12.2018р. (а.с.47).

«Відповідно до ч.2 ст.53 МК України подати документи для підтвердження заявленої митної вартості: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів зобов`язані надати (за наявності) додаткові документи», дата відправлення 16.01.2019р. (а.с.58).

Однак, декларантом не було представлені будь-які додаткові документи.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, Івано-Франківською митницею ДФС на підставі ч.6 ст.54, ч.12 ст.264 МК України винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2019/00088 від 16.01.2019р., відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару (а.с.12).

Також відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000072/2 від 16.01.2019р., згідно якого митна вартість товару (45506 польських злотих замість 25800 польських злотих) визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України; другий-п`ятий методи визначення митної вартості (ст.ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку із відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.ст.59-60 МК України) та відомостей, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.ст.62-63 МК України). Окрім цього, митним органом було встановлено розбіжність у еквіваленті суми визначеної у євро, зазначеної в фактурі № 017/2019 від 09.01.2019р. з сумою в євро, зазначеною в платіжному документі № 543 від 09.01.2019р. (а.с.11).

18.01.2019р. декларантом подано декларацію № UA 206060/2019/400658 згідно винесеного рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.52).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішень відповідача щодо відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також щодо коригування митної вартості товарів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом не були надані всі необхідні документи, які надавали змогу митному органу визначити митну вартість товарів; відповідачем визначено, у чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості товарів, заявленій позивачем на підставі ціни договору.

Також правомірність визначення митної вартості не підтверджується листом продавця, яким засвідчено факт повної сплати вартості придбаного позивачем автомобіля в розмірі 25800 польських злотих (а.с.114-115), оскільки такий лист не може вважатися первинним документом.

Звідси, відповідачем із дотриманням вимог ст.58 МК України здійснено визначення митної вартості імпортованого автомобіля не за ціною договору (основний метод), а із застосування резервного методу (останній використаний за наявності достатніх підстав та в порядку черговості послідовного використання методів, визначених ст.ст.59-63 МК України).

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають нормам чинного законодавства та узгоджуються з фактичними обставинами справи, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами МК України (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), відповідно до ст.49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Під час судового розгляду з`ясовано, що надані позивачем для митного оформлення документи містили розбіжності та не вказували всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, і відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, відповідно до рахунку-фактури автомобіль придбано у юридичної особи «ОСОБА_2», а кошти за автомобіль сплачено фізичній особі Edward Zbanski. Також у рахунку-фактурі зазначена ціна автомобіля 6000 євро, а в банківському платіжному документів - 6050 євро.

По причині наведеного митним органом були витребувані від декларанта додаткові документи про сплату вартості товару, які декларантом за результатами проведених консультацій не надані.

За вказаних обставин у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки представлені разом з митною декларацією документи лише декларували вартість автомобіля, однак не підтверджували його сплату.

Зокрема, із змісту рахунок-фактуру (інвойс) № 017/2019 від 09.01.2019р. слідує, що продавцем автомобіля є юридична особа-нерезидент «ОСОБА_2», вартість автомобіля становить 25800 польських злотих (а.с.21-22).

Відповідно до банківського платіжного документа № 543 від 09.01.2019р. позивачем сплачено на користь фізичної особи ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6050 євро (а.с.23-24), при цьому сума комісії за платіж банком не виділена.

Таким чином, вказані документи містять розбіжності як щодо продавця товару, так і ціни автомобіля. При цьому, документів, які б усували ці розбіжності позивачем не представлено митному органу та під час судового розгляду справи.

Стосовно представленого в суді першої інстанції листа (без дати і вихідного номера) юридичної особи-нерезидента «ОСОБА_2» колегія суддів враховує, що такий підтверджує розбіжності в ціні товари, оскільки сплачено за автомобіль 6050 євро (а.с.114-115). Водночас, такий лист не є первинним документом і взагалі не пояснює розбіжності щодо продавця товару і отримувача коштів за нього.

Водночас, митним органом обґрунтовано застосування резервного методу для визначення митної вартості автомобіля.

Так, перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України; другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (ст.ст.59-63 МК України) не використані по причині відсутності інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.ст.59, 60 МК України), та відомостей, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів чотири та п`ять (ст.ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: митна вартість товару є нижчою від митної вартості ідентичних товарів.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також через неподання додаткових документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом правомірно винесену оскаржувану картку відмови та прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують. При цьому, твердження апелянта ґрунтуються лише на переоцінці обставин, установлених судом першої інстанції.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував дотримання ним вимог МК України та допущення порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірних відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішення про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019р. в адміністративній справі № 300/217/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 12.06.2019р.