Справа № 200/14508/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року справа №200/14508/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника позивача Мороз О.О.,

представників відповідача Паська М.І., Драпак Е.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №200/14508/18-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог7 (а.с.74-79) просив визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 318 від 18 липня 2018 року «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам та затвердження положення про неї» в частині затвердження додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

В обґрунтування позову зазначив, що, приймаючи спірне рішення відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 21 розділу 6 Додатку 2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням виконкому міської ради від 18 липня 2018 року № 318 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затвердження Положення про неї» .

Стягнуто на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 7000 грн та судовий збір у сумі 528,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Оскільки рішення виконкому не є актом індивідуальної дії, то і не є можливим в Положенні визначити розмір заподіяних збитків для кожного конкретного недобросовісного землекористувача. Для врахування кожного конкретного випадку визначення розміру збитків, заподіяних кожним конкретним недобросовісним землекористувачем, виконкомом було визначено формулу, в якій враховано можливу ставку орендної плати за земельні ділянки, дозволену законодавством України, яка може бути прийнята на законних підставах міською радою в будь-який момент (12%), нормативну грошову оцінку квадратного метру відповідної земельної ділянки (Нго1м), загальну площу відповідної земельної ділянки, яка використовується без правовстановлюючих документів (Sзаг)

Оскільки спірне рішення розповсюджується на невизначене коло осіб, суд першої інстанції порушив приписи п.2 ч.2 ст.245 КАС України, які передбачають визнання протиправним та скасування індивідуального акту.

2. Суд першої інстанції стягнув витрати на правову допомогу адвоката без встановлення причин несвоєчасного подання адвокатом їх розрахунку, не звернув уваги, що стягнуті витрати передбачені і за участь представника в апеляційній інстанції.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-Будівельне підприємство «Азовінтекс», зареєстровано за кодом , місцезнаходження юридичної особи: 87500, Донецька обл., місто Маріуполь, ПРОСПЕКТ ЛЕНІНА, будинок 68-А, місцезнаходження реєстраційної справи Юридичний департамент Маріупольської міської ради, Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Відповідач виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області є виконавчим органом Маріупольської міської ради, йому підзвітний та підконтрольний. Виконуючи виконавчі функції, виконком міськради веде роботу щодо здійснення та реалізації рішень ради, актів вищих органів державної влади та управління, приймає в межах своєї компетенції рішення, які є обов`язковими для виконання тими, кому вони адресуються. Виконком міської ради контролює роботу підприємств, установ та організацій комунальної власності через відділи і управління ради або безпосередньо.

Відповідачем 18 липня 2018 року № 318 прийнято рішення «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затвердження положення про неї» з метою збільшення надходжень від плати за землю, захисту міської ради від несумлінних землекористувачів, що ухиляються від вчасного укладання договорів оренди, недопущення безоплатного використання земельних ділянок державної та комунальної власності, що призводить до втрат міського бюджету, визначення та відшкодування збитків, завданих територіальній громаді м. Маріуполя внаслідок порушення порядку землекористування, відповідно до статей 12, 125, 152, 156, 157, 206, 211 Земельного кодексу України, статті 1166 Цивільного кодексу України, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, керуючись ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». (а.с. 10-16)

Зазначеним рішенням затверджено порядок визначення та відшкодування збитків власником землі та землекористувачам, затверджено форму повідомлення та форму акту з визначення обсягу збитків.

Позивач вважає незаконним та таким, що суперечить чинному законодавству, рішення в частині затвердження порядку з визначення та відшкодування збитків власником землі та землекористувачам.

В підтвердження порушеного права позивачем надано акти про визначення обсягу збитків від 16 жовтня 2018 року № 9, №10, №11. (а.с. 81, 82, 83), відповідно до яких комісією визначено розмір збитків, які були заподіяні внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Лист виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 жовтня 2018 року № 2663-56338-09 свідчить, що позивачу запропоновано добровільне відшкодування збитків битків власником землі та землекористувачам або надання офіційної відмови у відшкодуванні завданих збитків.

Спірним є п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами», відповідно до якого розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою : 12%*Нго1м2*Sзаг/12 = сума збитків за місяць де: 12% - розмір орендної плати передбачений податковим кодексом; Нго1м2 нормативна грошова оцінка квадратного метру відповідної земельної ділянки; Sзаг загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що при визначені неодержаних доходів може бути встановлена єдина ставка розміру орендної плати, яка визначена рішенням Маріупольської міської ради з врахуванням її періоду дії у часі, конкретної земельної ділянки та інше. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами» прийнято відповідачем не на підставі не у спосіб визначений законодавством.

Джерела права і акти, їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону.

На підставі статті 19 Коснтитуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України.

Згідно п.п.1,2 ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.3 ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки;

е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі.

Статтею 157 Земельного кодексу України встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі Порядок №284).

На підставі п.2 Порядку №284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Відповідно до п.3 Порядку № 284 відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаним доходом в Порядку №284 зазначено дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельноїділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

На підставі п.4 Порядку № 284 розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Спірним п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами» визначено розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди), який розраховується за формулою : 12%*Нго1м2*Sзаг/12 = сума збитків за місяць де: 12% - розмір орендної плати передбачений податковим кодексом; Нго1м2 нормативна грошова оцінка квадратного метру відповідної земельної ділянки; Sзаг загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів.

Згідно пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Відповідно до пп.288.5.2 п.288.5 ст.288 Податкового Кодексу України річна сума платежу не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

На підставі пп.288.5.3 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України річна сума платежу може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Оцінка суду.

Як свідчить преамбула спірного рішення воно прийнято з метою збільшення надходжень від плати за землю, захисту міської ради від несумлінних землекористувачів, що ухиляються від вчасного укладання договорів оренди, недопущення безоплатного використання земельних ділянок державної та комунальної власності, що призводить до втрат міського бюджету, визначення та відшкодування збитків, завданих територіальній громаді м. Маріуполя внаслідок порушення порядку землекористування, відповідно до статтей 12,125,152,156,157,206,211 Земельного кодексу України, статті 1166 Цивільного кодексу України, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284.

Зазначеними нормативними актами законодавець визначив право відповідача на створення комісії по встановленню збитків власникам землі та землекористувачами.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно правової відповідальності. Підстави для настання цивільно правової відповідальності встановлено ст..152, 156, 157 Земельного кодексу України, ст.. 22, 1166 Цивільного кодексу України. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступень вини у розумінні ст..1193 Цивільного кодексу України.

Між тим відповідач, встановлюючи порядок відшкодування збитків, вийшов за межі своїх повноважень з огляду на наступне.

Відповідно до п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами» розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою : 12%*Нго1м2*Sзаг/12 = сума збитків за місяць де: 12% - розмір орендної плати передбачений податковим кодексом; Нго1м2 нормативна грошова оцінка квадратного метру відповідної земельної ділянки; Sзаг загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів.

Вказана формула та її складові виведені відповідачем самостійно, без жодного обґрунтування нормативним актом. Зазначене не спростовано відповідачем.

Розмір орендної плати 12% відповідач обґрунтовує тим, що податкове законодавство надає можливість власникам землі (орендодавцям) та орендарям встановлювати орендну плату за землю в договорі за домовленістю між ними, але з урахуванням конкретних умов, що можуть існувати при його укладанні. Крім цього, ставки земельного податку (а й відповідно, розмір орендної плати за землю) можуть змінюватися як кожен рік, так і протягом року, в залежності від зміни нормативної грошової оцінки землі. Однак, спірне рішення є актом тривалої дії, що унеможливлює визначення розміру земельного податку (орендної плати за землю) для кожного конкретного землекористувача (орендаря) на момент прийняття рішення.

Проте, п.3 Порядку №284 визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Таким чином, єдина ставка розміру орендної плати, яка може встановлюватись при визначені неодержаних доходів, може бути лише ставка орендної плати, визначена відповідним рішенням Маріупольської міської ради з врахуванням її періоду дії у часі, конкретної земельної ділянки та інше.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами» прийнято відповідачем не на підставі і не у спосіб, визначені законодавством України.

Суд не приймає доводи апелянта про неможливість в Положенні визначити розмір заподіяних збитків для кожного конкретного недобросовісного землекористувача, тому виконкомом правильно визначено формулу, оскільки формула та її складові виведені відповідачем самостійно, без врахування нормативно-правових актів.

Також є неприйнятним посилання апелянта на порушення п.2 ч.2 ст.245 КАС України, оскільки п.10 ч.2 ст.245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.

Суд не приймає доводи відповідача про безпідставне стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки витрати підтверджуються матеріалами справи: надано докази прийняття правової допомоги позивачем від адвоката, її включення до остаточного розрахунку (копії рахунку №01/04/2019 від 01 квітня 2019 року та платіжне доручення № 909 від 02 квітня 2019 року). При цьому наявність визначення в договорі гонорару за ведення справи як у суді першої інстанції, так і в апеляційному порядку, вищезазначених доказів надання правової допомоги в суді першої інстанції не спростовує.

Стосовно доводів апелянта про несвоєчасність подання представником позивача доказів розрахунку правової допомоги, суд звертає увагу на положення ч.7 ст.139 КАС України, відповідно до якої докази витрат на правову допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як свідчать матеріали справи докази витрат на правову допомогу надані позивачем до проведення судових дебатів по справі.(а.с.179-189)

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №200/14508/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №200/14508/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 18 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова