Справа № 320/1844/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року справа №320/1844/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РГК" (далі позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі 3-тя особа), - про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 15.04.2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 травня 2019 року, яке протокольною ухвалою від 14.05.2019 було відкладено на 11.06.2019.

До судового засідання представники позивача та відповідача подали через канцелярію суду письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. 3-тя особа, повідомлена належним чином про судове засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №438 та №985, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини нез`явлення суд не повідомила.

На підставі ст.183 та ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд протокольною ухвалою від 11.06.2019 закрив підготовче провадження та ухвалив перейти до розгляду справи по суті у письмовому провадженні.

Зміст позовних вимог в даній справі складають вимоги:

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до 3-тьої особи висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 10 952 811 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 (вх. № від 19.03.2014), як такої, що є узгодженою та підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача.

- Зобов`язати відповідача подати 3-тій особі висновок із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 10 952 811 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача.

- Стягнути з Державного бюджету України через ГУ Державної казначейської служби України в Київській області на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2014 у розмірі 10 952 811 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 (вх. № від 19.03.2014), та пеню в розмірі 1 248 620, 45 грн., нараховану на суму такої бюджетної заборгованості за період з 05.04.2018 по 04.04.2019.

Також позовна заява містить клопотання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору.

Сторони в справі подали заяви по суті справи, передбачені ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України: позивач позовну заяву та відповідь на відзив, відповідач відзив на позовну заяву, 3-тя особа пояснення по адміністративній справі.

Зі змісту поданих позивачем заяв по суті справи слідує, що позивач обґрунтовує позовні вимоги до відповідача не вчиненням позивачем передбачених чинним законодавством управлінських дій, направлених на відшкодування позивачу податку на додану вартість (далі - ПДВ), чим порушив права позивача на отримання такого відшкодування.

Відповідач по справі заперечує проти позову в повному обсязі. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 07.05.2019. Так позивач вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки позивач формулює вимоги в частині проведення бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2014, виходячи із механізму такого відшкодування, що діяв до 01.01.2017. При цьому позивач вказує, що сума ПДВ, заявлена позивачем до відшкодування за лютий 2014 в розмірі 10 593 901 грн. включена до Тимчасового реєстру заяв. Окрім того з відзиву слідує, що визначаючи порядок відшкодування ПДВ позивачу слід керуватись наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 №326 «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.03.2017 за №376/30244.

3-тя особа по справі теж заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Зі змісту пояснень слідує, що підставою для відмови в задоволенні позову є неналежний спосіб захисту та порушення позивачем строку на звернення до адміністративного суду, оскільки про своє порушене право позивачу було відомо ще з 2014 року.

Дослідивши матеріали судової справи судом встановлено наступне.

19 березня 2014 року позивачем до Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2014 року (вх № від 19.03.2014) в якій платником самостійно визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн.

25.03.2014 року до зазначеної вище декларації позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року (вх. № від 25.03.2014 року).

Разом з податковою декларацією позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 10 952 811,00 грн.

У зв`язку з поданою заявою Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якій на обліку знаходилося ТОВ «РГК», було проведено позапланову документальну виїзну перевірку за результатами проведення якої складено Довідку 15.04.2014р. № 1017/15- 1/37066355 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «РГК» код за бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за лютий 2014 року» (далі - Довідка).

У розділі 3 Довідки зазначено, що згідно з поданою ТОВ «РГК» до Рокитнянського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області податковою декларацією з ПДВ за лютий 2014 року з додатками з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року (вх. № від 25.03.2014 року): «Сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, відображена у рядку 23.1 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за травень 2011 року складає 10 725 401 грн., за грудень 2011 року складає 75 314 грн., за січень 2012 року складає 26 194 грн., за лютий 2012 року складає 64 708 грн. та за липень 2012 року складає 1 194 грн.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є:

- за травень 2011 року значне перевищення обсягів придбання товарів (робіт, послуг) над обсягами їх реалізації, а саме придбання (спорудження) основних фондів;

- за грудень 2011 року здійснення експортних операцій, які згідно з чинним законодавством оподатковуються податком за ставкою « 0», обсяги операцій за межі митної території України відображені в рядку 2.1 податкової декларації по ПДВ за грудень 2011 року складають 278 197 грн., що становить 19,8 % до загального обсягу продажу;

- за січень 2012 року значне перевищення обсягів придбання товарів (робіт, послуг) над обсягами їх реалізації;

- за лютий 2012 року здійснення експортних операцій, які згідно з чинним законодавством оподатковуються податком за ставкою « 0», обсяги операцій за межі митної території України відображені в рядку 2.1 податкової декларації по ПДВ за лютий 2012 року складають 235 448 грн., що становить 47,2 % до загального обсягу продажу;

- за липень 2012 року значне перевищення обсягів придбання товарів (робіт, послуг) над обсягами їх реалізації.

- за лютий 2014 року здійснення експортних операцій, які згідно з чинним законодавством оподатковуються податком за ставкою « 0», обсяги операцій за межі митної території України відображені в рядку 2.1 податкової декларації по ПДВ за лютий 2014 року складають 130 022 грн., що становить 5,8 % до загального обсягу продажу».

Пунктом 4.1 Довідки Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зроблено висновок, що перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «РГК» у декларації за лютий 2014 року з урахуванням уточнюючого розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 10 952 811,00 грн., поряд із цим контролюючим органом підтверджено, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Таким чином, Довідкою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було підтверджено заявлену до відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014).

З відзиву та пояснень відповідача та 3-тьої особи по справі слідує, що вони не заперечують права позивача на відшкодування ПДВ у заявленій позивачем сумі, не заперечують вони також і проти доводів позивача що право позивача на відшкодування ПДВ у розмірі 10 952 811 грн. було порушене.

10 вересня 2018 року позивач звернувся до ГУ ДФС У Київській області листом № 188 щодо бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника за лютий 2014 року.

На вказаний лист ГУ ДФС У Київській області надало відповідь від 22.10.201 №18029/10/10-36-12-02-11, в якій позивача було повідомлено, що сума ПДВ, заявлена ТОВ «РГК» до відшкодування на р/р по декларації з ПДВ за лютий 2014 року в розмірі 10 952 811,00 грн. та підтверджена Довідкою Білоцерківські ОДПІ ГУ ДФС у Київській області включена до Тимчасового реєстру заяв, поданих до лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України.

15.02.2019 Арбітражний керуючий ТОВ «РГК», М.О. Юрков, який був розпорядником його майна позивача звертався у процедурі банкрутства вказаного підприємств (провадження у справі № 911/3456/15 про банкрутство відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 02.10.2015) звернувся до ГУ ДФС у Київській області із листом № 15/03 з проханням надати завірену належним чином виписку з картки особового рахунку позивача по платежу 14010100 (податок на додану вартість), на якому рахується переплата сумі 10 593901,00 грн. станом на 01.02.2019.

У відповідь на зазначене звернення ГУ ДФС у Київській області листом від 27.02.2019 №6971/10/10-36-50-02, повідомило позивача, що з метою отримання інформації щодо стану розрахунків за податкам пропонується скористатися модернізованим електронним сервісом «Електроннм кабінетом платника», розміщеному на офіційному веб-порталі ДФС України, вхід до якого здійснюється за адресою: http://cabinet.sfs.gov.ua. Також вказаним листом повідомлено позивача, що згідно інтегрованої картки платника податків ТОВ «РГК» (КБК 14010100) станом 01.02.2019 рахується переплата у сумі 10 593901,00 грн.

Разом з тим відповідачем не спростовано доводи позивача, викладені в позовній заяві, що електронний кабінет платника податків був введений в дію лише у січні 2018 року, і сума бюджетного відшкодування ПДВ, заявлена позивачем згідно декларації за лютий 2014 року у розмірі 10 952 811,00 грн. не була відображена у інтегрованій картці платника податків ТОВ «РГК».

Таким чином відповіді ГУ ДФС Київській області від 22.10.2018 № 18029/10/10-36-12-02-11 та від 27.02.2019 № 6971/10/10-36-50-02 підтверджують бездіяльність відповідача щодо вжиття заходів по бюджетному відшкодування суми ПДВ у розмірі 10 952 811,00 грн., заявленої позивачем згідно декларації за лютий 2014 року, що є порушенням відповідного права платника податків.

Окрім того з метою отримання необхідних документів та інформації щодо вжиття ГУ ДФС у Київській області заходів з бюджетного відшкодування заявленої позивачем суми ПДВ згідно декларації з ПДВ за лютий 2014 року представником ТОВ «РГК» були направлені наступні адвокатські запити:

1) до ГУ ДФС у Київській області:

від 06.03.2019 щодо надання копії довідки Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області № 1017/15-1/37066355 від 15.04.2014, якою підтверджено заявлену ТОВ «РГК» до відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року;

від 15.03.2019 № 3 щодо надання інформації та копій документів про : включення до Тимчасового реєстру заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету суми з ПДВ, заявленої ТОВ «РГК» до відшкодування по декларації ТОВ «РГК» з ПДВ за лютий 2014 року в розмірі 10 952 811,00 грн.; включення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ, заявленої ТОВ «РГК» до відшкодування по декларації за лютий 2014 року в розмірі 10 952 811,00 грн.;

від 15.03.2019 №4 щодо надання: копії декларації з ПДВ за лютий 2014 року та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року з відмітками про отримання; копії заяви ТОВ «РГК» про повернення суми бюджетного відшкодування заявленої до відшкодування по декларації з ПДВ за лютий 2014 року, з відміткою про отримання, у якій відобразило суму бюджетного відшкодування в розмірі 10 952 811,00 грн.;

від 15.03.2019 №5 щодо надання копій: листа ТОВ «РГК» від 10.09.2018 №188; листа ГУ ДФС у Київській області від 22.10.2018 № 18029/10/10-36-12-02-11; листа Арбітражного керуючого ТОВ «РГК» М.О. Юрков від 15.02.2019 № 15/03 та копію відповіді на нього наданого ГУ ДФС у Київській області листом від № 6971/10/10-36-50-02;

від 15.03.2019 № 6 щодо надання інформації з інтегрованої картки платника ТОВ «РГК» по платежу 14010100 (ПДВ) суми переплати з ПДВ в розмірі заявленої TOB «РГК» до відшкодування по декларації з ПДВ за лютий 2014 року, із зазначенням у якому розмірі та на підставі якого документу вона сформована;

від 21.03.2019 №7 щодо надання інформації та її документального підтвердження щодо передачі до органу, що здійснює казначейське обслуговування, а саме до ГУ ДКС України у Київській області висновку із зазначенням суми до відшкодування заявленої суми у розмірі 10 952 811 грн. на р/р по декларації з ПДВ за лютий 2014 року та підтвердженої довідкою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №1017/15- 1/37066355.

2) до ДФС України:

від 06.03.2019 (вх. ДФС України № 1530/6 від 06.03.2019) (копія додається) щодо надання інформації та копій документів: про включення до Тимчасового реєстру заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету суми з ПДВ, заявленої ТОВ «РГК» до відшкодування по декларації ТОВ «РГК» з ПДВ за лютий 2014 року в розмірі 10 952 811,00 грн.; про підтвердження наявності в інтегрованій картці платника ТОВ «РГК» по платежу 14010100 (ПДВ) суми переплати з ПДВ в розмірі заявленої ТОВ «РГК» до відшкодування по декларації з ПДВ за лютий 2014 року; про включення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ, заявленої ТОВ «РГК» до відшкодування по декларації за лютий 2014 року.

За результатами розгляду контролюючими органами вказаних адвокатських запитів було отримано наступні відповіді:

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 13.03.2019 №6231/Адв/10-36-12-02, яким було повідомлено про неможливість надати копію довідки Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №1017/15-1/37066355 від 15.04.2014 у зв`язку із відсутністю її оригіналу, а також про здійснення заходів щодо відновлення матеріалів перевірки;

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 15.03.2019 №12312/6/99-99-12-03-01-15, яким було повідомлено, що станом на 01.03.2019 в інтегрованій картці платника позивача по декларації з ПДВ за лютий 2014 року обліковується залишок невідшкодованої суми ПДВ у розмірі 10 593,8 тис. грн.;

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 22.03.2019 №10464/10/10-36-12-02-10, яким було повідомлено про включення до Тимчасового реєстру заяви позивача про повернення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року не відшкодовано з бюджету суми ПДВ та Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ.

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 22.03.2019 №10472/10/10-36-12-02-10, яким було повідомлено, що подання податкової декларації з ПДВ передбачено п. 46.1 ст. 46 та ст. 203 Податкового кодексу, згідно яких декларації подається до органу ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку з дотриманням умов щодо реєстрації електронного цифрового підпису.

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 22.03.2019 №10470/10/10-36-12-02-10, яким надано копії листів ТОВ «РГК» від 10.09.2018 №188 та Арбітражного керуючого ТОВ «РГК» М.О. Юрков від 15.02.2019 №15/03, ГУ ДФС у Київській області від 22.10.2018 № 18029/10/10-36-12-02-11;

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 22.03.2019 №10465/10/10-36-12-02-10, яким повідомлено, що станом на 22.03.2019 в інтегрованій картці платника ТОВ «РГК» по платежу 14010100 (ПДВ) сума переплати складає 10593901,00 грн., в т.ч. по заявленій до відшкодування на розрахунковий рахунок згідно декларації з ПДВ за лютий 2014 року - 10593756,00 грн.;

- Лист ГУ ДФС у Київській області від 26.03.2019 №10923/10/10-36-12-02-10, яким повідомлено, що відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в 2014 році) контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодування з бюджету. Зазначені висновки формувались та подавались до органів казначейства за місцем реєстрації платника податку відповідно до Порядку затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 № 68/23 «Про затвердження порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених у висновках» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 р. за № 199/18937 (далі - Порядок).

У відповідності до пункту 2 Порядку Білоцерківською ОДПІ не подавалась зведена інформація про можливі загальні обсяги відшкодування ПДВ коштами по ТОВ «РГК» згідно декларації за лютий 2014 року.

У зв`язку з ненаданням зведеної інформації про можливі загальні обсяги відшкодування ПДВ коштами по ТОВ «РГК» узагальнені матеріали (пункт 3 Порядку), реєстри висновків (пункт 4 Порядку) та узагальнена інформація щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування (пункт 5 Порядку) не формувалась та до органів Державного казначейства України не направлялась.

З 1 лютого 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Податкового кодексу України внесені Законом України № 909-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон №909 - VIII), щодо запровадження реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, після включення заявленої ТОВ «РГК» суми бюджетного відшкодування з ПДВ до Тимчасового реєстру заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету, - контролюючим органом не було вжито заходів щодо внесення відповідних даних платника ТОВ «РГК» та його заяви про повернення суми бюджетного відшкодування в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет позову в даній справі, суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регулювався ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (тобто, після проведення перевірки та підтвердження контролюючим органом в ході проведеної перевірки заявленої ТОВ «РГК» суми бюджетного відшкодування з ПДВ у декларації за лютий 2014 року).

Згідно із п. 200.1 цієї статті ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 ПК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 200.11 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.12 ст.200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З вищенаведених норм ПК України вбачається, що податковий орган готує та подає висновок про повернення заявленої суми бюджетного відшкодування лише після подання платником податків заяви із декларацією, розрахунком суми бюджетного відшкодування, а також після проведення перевірки заявлених у податковій декларації даних щодо суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що перевіркою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було підтверджено заявлену до відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014), але контролюючим органом після проведення вказаної перевірки не було вжито щодо подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у строк, встановлений п. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином до 20.04.2014 включно Відповідач зобов`язаний був скласти та подати до відповідного органу казначейської служби висновок стосовно позивача із зазначенням суми ПДВ, що підлягає бюджетного відшкодуванню, однак цих дій Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не було проведено і цим було порушено право позивача на відшкодування суми ПДВ, заявленої до відшкодування згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014) з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року (вх. № від 25.03.2014 року).

ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок, згідно якого податковий орган зобов`язаний у визначений строк підтвердити достовірність заявленої платником до відшкодування суми податку на додану вартість і надіслати відповідний висновок до органу казначейства, або прийняти податкове повідомлення-рішення про зменшення такої суми чи відсутність у платника права на її отримання з бюджету.

При цьому, якщо податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки податковий орган не прийняв, то не відшкодована платнику протягом встановленого строку сума ПДВ, яку він заявив до відшкодування, вважається бюджетною заборгованістю незалежно від того, чи надіслав податковий орган до органу казначейства висновок із зазначенням заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Такі висновки щодо застосування ст. 200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема наведені у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015р., ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 р. та постанові Великої Палати Верховного Суду 12.02.2019 р. у справі № 826/7380/15.

Отже, з 21.04.2014 року не відшкодована з державного бюджету сума з ПДВ стала бюджетною заборгованістю перед позивачем, щодо якої підлягає нарахуванню пеня за період прострочення.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому суд приймає до уваги, не спростований відповідачем та 3-тьою особою розрахунок суми пені бюджетної заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України (далі НБУ), встановленої на момент виникнення пені (21.04.2014), протягом строку її дії, з урахуванням останнього календарного року за період 05.04.2018 по 04.04.2019.

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті НБУ, з 15.04.2014 року - розмір облікової ставки НБУ складав 9,5 % річних, 120 % Облікової ставки НБУ. Розрахунок пені бюджетної заборгованості: 10 952 811,00 грн. (сума простроченої бюджетної заборгованості) х 9,5 (розмір облікової ставки НБУ) х 120% : 365 х 365 (кількість днів прострочення бюджетної заборгованості з урахуванням останнього календарного року) = 1 248 620,45 грн.

Захист права позивача щодо повернення з бюджету заявлено суми ПДВ бюджетного відшкодування у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року можливий лише у спосіб зобов`язання відповідача подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість в розмір 10 952 811,00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача, як такої, що є узгодженою, та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України Київській області на користь позивача сум бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2014 року у розмір 10 952 811,00 грн.. заявленої згідно декларації за лютий 2014 року та пені в розмірі 1 248 620,45 грн., нарахованої на суму такої бюджетної заборгованості за період з 05.04.2018 по 04.04.2019.

Окрім того суд, відхиляє доводи відповідача та 3-тьої особи щодо неналежності обраного способу захисту у зв`язку з наступним.

Порушення контролюючим органом права позивача на бюджетне відгодування суми ПДВ, заявленої згідно декларації за лютий 2014 року відбулося з 21.04.2014 року (після спливу 5-ти денного строку, встановленого, п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України щодо надання контролюючим органом висновку органу державної казначейської служби про бюджетне відшкодування суми ПДВ), що і є моментом виникнення спірних правовідносин. Тобто порушення права ТОВ «РГК» відбулося до змін, внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», які набрали чинності 01.01.2017 року.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регулювався ст. 200 ПК України, в редакції, що діяча на момент виникнення спірних правовідносин (тобто, після проведення перевірки та підтвердження контролюючим органом в ході проведеної перевірки заявленої ТОВ «РГК» суми бюджетного відшкодування з ПДВ у декларації за лютий 2014 року).

Згідно положень ст.200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та зазначених вище в рішенні суду, суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

З норм ст.200 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що податковий орган готує та подає висновок про повернення заявленої суми бюджетного відшкодування лише після подання платником податків заяви із декларацією, розрахунком суми бюджетного відшкодування, а також після проведення перевірки заявлених у податковій декларації даних щодо суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що перевіркою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було підтверджено заявлену до відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року (вх. № від, але контролюючим органом після проведення вказаної перевірки не було вжито щодо подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у строк, встановлений п. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяча на момент виникнення спірних правовідносин) висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тобто, до 20.04.2014 включно Відповідач зобов`язаний був скласти та подати до відповідного органу казначейської служби висновок стосовно Позивача із зазначенням суми ПДВ, що підлягає бюджетного відшкодуванню, однак цих дій Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не було проведено і цим було порушено право Позивача на відшкодування суми ПДВ, заявленої до відшкодування згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014) з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року.

ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок, згідно якого податковий орган зобов`язаний у визначений строк підтвердити достовірність заявленої платником до відшкодування суми податку на додану вартість і надіслати відповідний висновок до органу казначейства, або прийняти податкове повідомлення-рішення про зменшення такої суми чи відсутність у платника права на її отримання з бюджету. При цьому, якщо податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки податковий орган не прийняв, то не відшкодована платнику протягом встановленого строку сума податку на додану вартість, яку він заявив до відшкодування, вважається бюджетною заборгованістю незалежно від того, чи надіслав податковий орган до органу казначейства висновок із зазначенням заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Суд також погоджується з доводами позивача, що застосування норм ст. 200 ПК України в інших редакціях законів, які були прийняті та набрали чинності після моменту виникнення спірних правовідносин суперечитиме принципу «незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі», передбаченого ст. 58 Конституції України, та не забезпечить у належний спосіб відновлення порушеного права позивача на бюджетне відшкодування заявленої суми ПДВ, оскільки порушення цього права відбулося шляхом ненадання контролюючим органом висновку про бюджетне відшкодування суми ПДВ до органу державної казначейської служби, який у зв`язку із відсутністю вказаного висновку не забезпечив її повернення ТОВ «РГК», а наступні зміни у ПК України, не забезпечують у повній мірі поновлення порушеного права цього платника податків.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у відповідача можливості стягнення з Державного бюджету України суми відшкодування з ПДВ з огляду на положення п. 6 Порядку №26 та відсутність в Законі України «Про державний бюджет України на 2019 рік» можливості повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок платника у банку, та зазначає наступне.

Порядок повернення сум бюджетного відшкодування з ПДВ, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (не надання контролюючим органом висновку про бюджетне відшкодування суми бюджетного відшкодування з ПДВ) органу державної казначейської служби висновку) регулювався нормами ст. 200 ПК України, що передбачали забезпечення повернення платнику податків суми бюджетного відшкодування органами державної казначейської служби на підставі відповідного висновку контролюючого органу, що передбачає реалізацію права платника на таке відшкодування у порядку, який діяв на той момент.

Реалізація права позивача як платника податків на бюджетне відшкодування сум з ПДВ, який ним було сплачено до державного бюджету, не повинно ставитися у залежність від наступних змін у податковому законодавстві, які передбачають інший відмінний порядок бюджетного відшкодування з ПДВ, ніж той, що діяв у момент виникнення спірних правовідносин, оскільки також є порушенням права платника на повернення суми бюджетного відшкодування.

Суд відхиляє твердження відповідача щодо права позивача на стягнення пені на суму бюджетної заборгованості з ПДВ та зазначає наступне.

Перевіркою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було підтверджено заявлену до відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 952 811,00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року. Однак контролюючим органом після проведення вказаної перевірки не було вжито заходів щодо подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у строк, встановлений п. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, що діяча на момент виникнення спірних правовідносин) висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Факт і суму бюджетної заборгованості не було спростовано ні відповідачем ні 3-тьою особою по справі. Тому, суд вважає належним застосування ст.257 та 258 ЦК при визначенні права позивача на нарахування пені на суму бюджетної заборгованості з ПДВ.

Суд також спростовує доводи 3-тьої особи щодо пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду, оскільки предметом позову в даній справі є триваюча бездіяльність відповідача по справі, наявність та протиправність якої не була спростована відповідачем у справі.

Суд також приходить до висновку, що ефективний захист права позивача щодо повернення з бюджету заявленої суми ПДВ бюджетного відшкодування у розмірі 10 952 811.00 грн. згідно з декларацією з ПДВ за лютий 2014 року можливий лише у спосіб зобов`язання ГУ ДФС у Київській області подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 10 952 811.00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року, що підлягає відшкодуванню з бюджету на позивача, як такої, що є узгодженою та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь позивача суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2014 року у розмірі 10 952 811,00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року та пені в розмірі 1 248 620,45 грн., нарахованої на суму такої бюджетної заборгованості за період з 05.04.2018 по 04.04.2019.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 21 131,00 грн, таким чином, вказані витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо неподання до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 10 952 811,00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014), як такої, що є неузгодженою та підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК".

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 10 952 811,00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК".

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2014 року у розмірі 10 952 811,00 грн., заявленої згідно декларації за лютий 2014 року (вх. № від 19.03.2014) та пеню в розмірі 1 248 620,45 грн., нараховану на суму такої бюджетної заборгованості за період з 05.04.2018 по 04.04.2019.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РГК" () судовий збір у сумі 21 131 (двадцять одна тисяча сто тридцять одна) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.