Справа № 1.380.2019.001204
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5299/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника відповідача Пенюка А. Є. ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (ухвала постановлена у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського Р. М., повний текст ухвали виготовлено 23 квітня 2019 року) у справі № 1.380.2019.001204 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ України у Львівській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивачка просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 абзацу 6 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії, оформлене протоколом від 28.03.2018;

зобов`язати відповідача призначити її, ОСОБА_2 , дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 абзацу 6 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як вдові учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, померлого у зв`язку з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 23 березня 2018 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено.

Визнано причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_2 з позовом неповажними.

Клопотання ГУПФ України у Львівській області про залишення позову без розгляду задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ГУПФ України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_2 , подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Вказує, що нею не пропущено строк звернення до суду, врахуваючи те, що вона використала можливість досудового порядку вирішення спору, тому повинні застосовуватись спеціальні строки звернення до суду, передбачені частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що, оскільки листом-відповіддю від 21.12.2018 Пенсійний фонд України повідомив, що відповідач діяв в межах закону, тому позовну заяву подано позивачкою в межах тримісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, вказує, що позов подано також в межах шестимісячного строку, який обчислюється з дня звернення позивачки (04.02.2019) до суб`єкта владних повноважень із скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки на момент звернення з позовом (07.03.2019), відповіді від Пенсійного фонду України позивачка не отримала. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що скарга може бути подана до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом одного року з моменту прийняття рішення, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення заявника з прийнятим рішенням є необ`єктивним, оскільки скарга позивачки розглянута Пенсійним фондом України по суті. Крім того, зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду, адміністративний суд не повинен застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Апелянт просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ГУПФ України у Львівській області надіслало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивачки, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, якицй просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду обставини не є поважними, оскільки, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 було відомо про оскаржуване рішення відповідача ще 26 квітня 2018 року, позивачка відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, повинна була подати скаргу до Пенсійного фонду України вищого рівня до 26 травня 2018 року включно.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.03.2018 ОСОБА_2 звернулася до Самбірського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян ГУПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

28.03.2018 за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 3 ГУПФ України у Львівській області складено протокол № 3 від 28.03.2018 «Про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_2 », з підстав недосягнення позивачкою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відсутності у ОСОБА_3 під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС статусу військовослужбовця.

10.04.2018 Самбірський відділ обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФ України у Львівській області листом № 84702.05-11 повідомив ОСОБА_2 , що протоколом № 3 від 28.03.2018 їй відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

20.04.2018 ГУПФ України у Львівській області листом № 1683/В-20/07.05-06 повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для призначення пенсії в разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

26.04.2018 ОСОБА_2 звернулася до голови Самбірської районної державної адміністрації (далі - Самбірська РДА) із заявою про вжиття невідкладних заходів щодо протиправних дій та рішень Самбірського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФ України у Львівській області, що призвели порушення її прав на пенсію по втраті годувальника. Також у вказаній заяві ОСОБА_2 просила вжити заходів щодо сприяння у вирішенні питання про призначення їй пенсії по втраті годувальника.

05.05.2018 на звернення ОСОБА_2 від 26.04.2018 Самбірський відділ обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФ України у Львівській області повідомив Самбірській РДА, що протоколом № 3 від 28.03.2018 їй відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

21.12.2018 року Пенсійний фонд України листом № 28409/0-4 надав відповідь на звернення представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 від 05.06.2018 до Львівської обласної державної адміністрації , в якому повідомив позивачку, що управлінням 28.03.2018 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

21 січня 2019 року Пенсійний фонд України на звернення представника ОСОБА_2 . ОСОБА_4 від 05.06.2018, що надійшло з Міністерства соціальної політики України, повідомив, що порушені позивачкою питання потребують додаткового вивчення, тому термін розгляду звернення продовжено на 15 днів.

Відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22 жовтня 1996 року в справі «Стаббінс та інші проти Сполученого Королівства» та від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова команія «Юкос» проти Росії»).

Зазначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк визнаний законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Обговорюючи поважність причин пропущення строку звернення до суду, колегія суддів суду апеляційної інстанції бере до уваги те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду в розумінні статей 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України можуть визнаватись лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як видно з матеріалів справи, позивачка оскаржує рішення Самбірського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії, оформлене протоколом від 28.03.2018, звернувшись до суду з даним позовом 15.03.2019 з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг якого повинен відраховуватись з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто з дня ознайомлення позивачки із вищезазначеним протоколом.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що початком перебігу шестимісячного строку звернення до суду Волоски Г. А. з цим позовом є 26 квітня 2018 року, день її звернення до голови Самбірської районної державної адміністрації із заявою про вжиття невідкладних заходів щодо протиправних дій та рішень Самбірського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФ України у Львівській області, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення їй листа Самбірського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУПФ України у Львівській області № 84702.05-11 від 10.04.2018. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що кореспонденція на адресу позивачки направлялася простою поштою в зв`язку з відсутністю коштів на відправку рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

У вказаній заяві від 26.04.2018 ОСОБА_2 лише повідомила голову Самбірської районної державної адміністрації, що їй було безпідставно відмовлено Самбірським відділом обслуговування громадян управління обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Апеляційний суд зазначає, що відсутність у матеріалах справи відомостей про ознайомлення позивачки із оскаржуваним документом унеможливлювало його оскарження до суду у встановлений законом строк, оскільки в такому разі неможливо встановити чи були відомі позивачці мотиви відмови у призначенні пенсії.

Тому висновки суду першої інстанції в частині того, що позивачка пропустила встановлений законом строк звернення до суду, в силу наведеного вище, не можуть бути визнаними обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 пропущено строк звернення до суду з поважних причин.

Судом першої інстанції неправильно встановлено день, коли позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто день ознайомлення позивачки із вищезазначеним протоколом, в якому зафіксовано відмову позивачці в призначенні її пенсії.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інтсанції, з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.001204 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. І. Мікула
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 14.06.2019.