Справа № 520/10179/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р. Справа № 520/10179/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року (суддя Бідонько А.В.; м. Харків) по справі № 520/10179/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУПФУ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку з 21.02.1997 раніше призначеної пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області № 142 від 16.07.2018, які ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував на протязі 1995-1997 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ;

- зобов`язати відповідача здійснити з 21.02.1997 перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу та виплатити йому пенсію, виходячи з 90% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області № 142 від 16.07.2018, які позивач отримував протягом 1995-1997 років, тобто протягом 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Представник позивача звернувся до відповідача зверненням про перерахунок пенсії, призначеної, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 90% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області № 142 від 16.07.2018, які ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував протягом 1995-1997 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, проте відповідач протиправно відмовив позивачу у відповідному перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що він з 21.02.1997 р. отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90% грошового забезпечення. При цьому, УМВС України в Харківській області не вказало у довідці, яка надана до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та на підставі якої розраховувався розмір пенсії, додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії - грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні, у зв`язку з чим вказані суми не були включені Пенсійним фондом до складу грошового забезпечення з якого обчислено пенсію. З посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 10.03.2015 у справі № 21-70а15 та Верховного Суду, викладені у постанові від 06.02.2018 по справі № 761/28228/15-а, позивач зазначає, що вищезазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення та повинні були бути враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу, за умови сплати з них єдиного внеску. З цих підстав позивач вважає, що відмова ГУПФУ в Харківській області у здійсненні позивачу перерахунку пенсії є протиправною.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, відповідачем подано відзив в якому, посилаючись на відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки вони є одноразовими виплатами, не мають систематичного характеру та не входять до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії, просить суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , працював на посаді оперуповноваженого з особливо важливих справ ОБОЗ в м. Чугуїв Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області і мав спеціальне звання підполковник міліції, а 21.02.1997 на підставі наказу № 19 л/с від 17.02.1997 позивача звільнено із ОВС на пенсію за вислугою років, загальний стаж служби в органах МВС складав 32 роки.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 21.02.1997, пенсія йому призначена відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

07.10.2018 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Спаскін Д.А. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зі зверненням, у якому просив на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію в розмірі 90%, обчисленій з грошового забезпечення, до складу якого включені грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразова грошова допомога, які ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з органів внутрішніх справ з 21.02.1997.

Листом № 540-14/20 від 25.10.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило представнику позивача, що для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових одноразових видів грошового забезпечення немає законних підстав, пенсійне забезпечення ОСОБА_1 здійснюється з додержанням норм та вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною та що він має право на перерахунок пенсії з дня її призначення, починаючи з 21.02.1997, виходячи з 90% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області № 142 від 16.07.2018, за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки представник позивача у спірних правовідносинах звертався до пенсійного органу зі зверненням довільної форми та змісту, замість звернення з заявою по формі, встановленої чинним законодавством, то таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про перерахунок пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2, ч.3 ст.9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Зміст наведених норм свідчить про те, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Водночас, за Законом України від 09.04.1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 статті 43 цього Закону визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Постанови Кабінетом Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

З наданої представником позивача довідки для перерахунку пенсії № 142 від 16.07.2018 вбачається, що за період з 01.03.1995 по 28.02.1997 ОСОБА_1 було виплачено 24,705 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за вказаний період позивачу не виплачувалась, внески га загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на зазначену суму до Пенсійного фонду не нараховувались. (а.с. 28)

Водночас, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, яка відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15), при обчисленні пенсії особам, звільненим з військової служби, не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Відтак, оскільки отримана позивачем під час проходження військової служби матеріальна допомога на оздоровлення не входить до встановленого ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення, у відповідача відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії із включенням до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, вказаної виплати.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу призначення пенсії визначений ст. 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1), у силу яких рішення за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження документів у формі протоколу.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3 до Порядку №22-1).

Зазначеним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про перерахунок її пенсії.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи керуються тими нормами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про проведення перерахунку пенсії або про відмову у такому переведенні, визначені Порядком № 22-1, зокрема, п. 4.3 цього Порядку.

Таким чином, дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб`єкту.

В свою чергу, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення, переведення та перерахунок пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані уповноваженому органу ПФУ в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.04.2018 у справі №601/198/16 та від 13.02.2018 у справі №520/8695/17 (К/9901/946/17).

Судом встановлено, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка встановленого додатком 3 Порядку 22-1, представник позивача звернувся до відповідача із зверненням в довільній формі, у зв`язку з чим пенсійним органом відповідне рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача не приймалось.

Оскільки позивач у спірних правовідносинах звертався до ГУПФУ в Харківській області із заявою довільної форми та змісту, замість звернення з заявою по формі згідно з Порядком №22-1, то таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про призначення пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, оскільки за письмовим зверненням громадянина надав письмову відповідь, що узгоджується з положеннями Закону України "Про звернення громадян".

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 по справі № 520/10179/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова