Справа № 490/10170/18
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 р. м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

Головуючого судді - Черенкової Н.П.

при секретарі- Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 609880 від 25.11.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала наступне.

Правил Дорожнього руху не порушувала, оскільки не управляла автомобілем, зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 та позначеного дорожнім знаком 1.30 « місце для інваліда» здійснив чоловік ОСОБА_2 , який є інвалідом 3 групи загального захворювання.

Ухвалою від 04.12.2018 року позов залишений без руху.

Ухвалою від 29.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

09.04.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, та наданий диск з фото і відеозаписами з нагрудного відео реєстратора.

При цьому, зазначено, що було встановлено факт порушення вимог дорожнього знаку 5.38» місце стоянки» із табличкою до нього « Інвалід», чим скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.5 ст.122 КУпАП. Факт правопорушення підтверджується постановою, а також відео реєстратором.

При цьому, дорожня розмітка позначає місця стоянки транспортних засобів , які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак « інвалід». Однак, на транспортному засобі був відсутній вказаний знак, та не була присутня особа з обмеженими можливостями, та керувала автомобілем позивач.

Сторони до судового засідання не з*явились.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.229 КАС України.

Обставини справи, встановлені судом.

Згідно постанови серії НК № 609880 від 25.11.2018 року, ОСОБА_1 , як водій автомобіля DAEWOO Lanos з державним номером НОМЕР_1 , здійснила зупинку в місці, призначеному для осіб з інвалідністю, чим порушила вимоги дорожнього знаку 5.38 « місце для стоянки» із табличкою для нього 7.17 « інвалід» Додатку 1 Правил Дорожнього Руху України, та на підставі вимог ст.122 ч.5 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі1020 грн.

У графі 8 постанови, яка передбачає залучення матеріалів, містить дані про диск 00274, містить підпис ОСОБА_1

Направлений відеозапис, дані про який містяться про залучення до постанови,та містить фіксацію правопорушення, вказаного у постанові свідчить про роз*яснення прав, та підтверджують відсутність знаку «інвалід», відсутність такої особи у автомобілі, та керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

При цьому, надані нею пояснення не відповідають викладеному у позові, оскільки не вказувала про наявність в автомобілі інваліда.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ст. 277 КУпАП передбачено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ході розгляду даної справи встановлено, що рядовий поліції Цікорук С.О. за наслідком виявлення порушення вимог дорожнього знаку 5.38 Додатку 1 ПДД, яке виразилось у здійсненні зупинки в місці, призначеному для осіб з інвалідністю, та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 122 ч.5 КУпАП.

Постанова про вказане правопорушення містить, в тому числі і посилання на наявність відеозапису.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено. Так, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно частини п*ятої статті 122 КУпАП відповідальність настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові є посилання на докази, які свідчать про наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, та якого саме порушення ПДД, та на підставі яких особа, яка винесла постанову, дійшла висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідачем при складанні постанови були роз*яснені права та обов*язки, дані про відеозапис.

Слід зазначити, що згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова відповідає вказаним вимогам.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку оскаржувана постанова не містить відомостей ані про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення, ані про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), як то передбачено п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17), відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у разі, якщо оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

За такого , вказаний відеозапис є належним доказом.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За такого, суд вважає,що відповідачем надані докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, вказаного у постанрві, відповідальність за яке передбачена ст.122 ч.5 КУпАП та є такими, що відповідають вимогам закону.

Окрім того, наданий відеозапис спростовує аргументи позивача.

Таким чином, доводи позивача про відсутність в його діях порушень Правил, відповідачем спростовані.

З огляду на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовані докази, надані відповідачем у підтвердження його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною п*ятою статті 122 КУпАП, а тому винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 609880 від 25.11.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатись протиправною , а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 272, 286, КАС України , суд , -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 06 червня 2019р.

Суддя : Черенкова Н.П.