Справа № 400/2733/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/2733/18
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Коваля М.П.

За участю: секретаря Сторчака О.О.

представника позивача - Кривіцької Ж.О. (ордер від 06.06.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 02.10.2018 року №6 про визначення штрафу у розмірі 1 161 814,58 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на АЗС є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Ведення позивачем обліку доходів і витрат підтверджується відповідною Книгою обліку та актами приймання нафти та нафтопродуктів, що є додатками до Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів. Зазначені обставини свідчать про те, що застосування штрафу є неправомірним, необґрунтованим, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 02.10.2018 року №6.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 06.09.2001 року, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним, у тому числі за місцем провадження підприємницької діяльності на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 7.

18.09.2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, за результатами якої складено акт №0026/14/29/14/.

Під час перевірки ревізорами встановлено, що у реєстраторі розрахункових операцій містяться відомості про залишки паливно-мастильних матеріалів бензин А-95 2225,99 л, а за результатами вимірювання фактична кількість пального 9358,53 л, бензин А-92 6424,2 л, а за результатами вимірювання 19414,43 л, дизельного палива 432,67 л, а за результатами вимірювання 1973,09 л.

Всього ревізорами обраховано невідповідність кількості пального, яка фактичного знаходиться у резервуарах на АЗС з тієї кількістю пального, яке зазначено у залишку в реєстраторі розрахункових операцій на суму 580907,29 грн.

Зазначені обставини стали підставою для висновків про порушення платником обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на АЗС, а саме п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі виявлених порушень ГУ ДФС у Миколаївській області відповідно до п. 12 ст. 3, ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" винесено податкове повідомлення-рішення №6 від 02.10.2018 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 161 814,58 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність санкцій, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з неправомірності застосованої санкції, у зв`язку із чим вбачав всі підстави для задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - сукупність засобів вимірювальної техніки, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 «Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы» та цією Інструкцією.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції визначено, що облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 року №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Така позиція Верховного Суду вже була викладена в постанові від 12.06.2018 року у справі № 826/18483/13-а (К/9901 /3580/18).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для висновку про порушення позивачем пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слугували твердження податкового органу, що наявні під час перевірки у позивача на АЗС паливно-мастильні матеріали - бензин А-95 2225,99 л за результатами вимірювання фактична кількість пального 9358,53 л, бензин А-92 6424,2 л, а за результатами вимірювання 19414,43 л, дизельного палива 432,67 л, а за результатами вимірювання 1973,09 л., тобто облік товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на АЗС відбувся з порушеннями.

Водночас, в акті перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція, з огляду на що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів не може вважатись достовірною, а відповідно і твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

Разом з цим, судом першої інстанції правильно враховано, що склад правопорушення, передбаченого ст. 20 Закону має місце саме у тому випадку, коли виявлений факт відсутності обліку товару у документах, передбачених п. 10 Інструкції: журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП, змінного звіту АЗС за формою №17-НП, акти приймання-здавання нафтопродуктів з трубопроводу на АЗС за формою № 15-НП та інше.

Під час фактичної перевірки жодних зуважень щодо не здійснення обліку товару позивачем відповідно до вимог зазначеної Інструкції, ревізорами висунуто не було.

Той факт, що у реєстраторі розрахункових операцій позивача не були зазначені залишки товарів, не утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 20 Закону.

Відтак, оцінивши надані сторонами докази на підтвердження та спростування обставин, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.06.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль