Справа № 826/14846/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного (письмового) провадження, суддя Смолій І.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 133 026,57 грн. згідно з Договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-016-000251474 від 23.05.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо - ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 133026,57грн. згідно з Договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-016-00251474 від 23.05.2016. Присуджено з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 704,80 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого за квитанцією від 11.09.2018 №0.0..1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач не подав заяви про включення до переліку вкладників та не надав договір позики № 980-016-000231593 від 29.04.2016. Якщо договір позики № 980-016-000231593 від 29.04.2016 є двостороннім укладений позивачем безпосередньо з ТОВ "ІРЦ", без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/ отримувались за такими договорами по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону № 4452-VI, гарантії Закону № 4452-VI не поширюються на ситуацію з позивачем, а якщо договір позики № 980-016-000231593 від 29.04.2016 є трьохстороннім укладений позивачем безпосередньо з ТОВ "ІРЦ", з участю Банку як повіреного, а кошти, що вносились/ отримувались за такими договорами по своїй природі є вкладом згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону № 4452-VI, гарантії Закону № 4452-VI поширюються на ситуацію з позивачем.

Окрім цього, відповідач зазначає, що фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб не відбувалось - операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі Банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський».

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» 23.05.2015 укладено договір № 980-016-000251474 банківського рахунку "Перше знайомство" та відкрито рахунок № НОМЕР_2 .

Крім того, між позивачем та ТОВ " Інвестиційно-розрахунковий центр " 29.04.2016 укладено договір №980-016-000231593 на суму - 230000,00 грн.

До матеріалів справи надано копію платіжного доручення №5362715 від 23.05.2016 про переказ коштів з рахунку позивача у ПАТ "Банк "Михайлівський" на інший поточний рахунок позивача на суму 133026,57 грн. з призначенням платежу «зарахування коштів на депозит згідно договору 980-016-000251474 від 23.05.2016».

У повідомленні від 05.09.2018 № 3Г1(К)/3544 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про нікчемність вищезгаданого переказу (транзакції), здійсненої 19.05.2016 щодо повернення коштів та зарахування процентів на підставі пунктів 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, Уповноваженою особою Фонду наказом від 01.06.2016 №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними та викладені в Акті №2, відповідно до якого констатована нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування ТОВ "КІЦ" на рахунок позивача коштів.

Згідно Витягу з Додатку 2 до Акту №2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними в Переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» міститься інформація про ОСОБА_1 (сума 233026,57 грн.)

Як зазначає відповідач, та не спростовано позивачем, 23.05.2016 ОСОБА_1 отримала в касі ПАТ "Банк "Михайлівський" готівку в розмірі 100 000, 00 грн., а в безготівковому порядку перерахувала з поточного рахунку № НОМЕР_4 на поточний рахунок № НОМЕР_2 суму в розмірі 133 026, 57 грн. згідно договору №980-016-000251474 від 23.05.2016.

23.05.2016 на підставі рішення Національного банку України №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Ірклієнку Ю.П. строком на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року.

13 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року № 1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнко Ю.П. з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням № 1702 від 01 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", на Волкова О.Ю. з 5 вересня 2016 року.

На запит позивача представником ПАТ "Банк Михайлівський" надано відповідь від 05.09.2018, у якій міститься виписка по особовому рахунку № НОМЕР_4 за період з 19.05.2016 по 24.05.2016, та повідомлено, що зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_4 з ТОВ " Інвестиційно-розрахунковий центр" № НОМЕР_3 в сумі 230 000, 00 грн. та ТОВ " Інвестиційно-розрахунковий центр" № НОМЕР_3 в сумі 3026, 57 грн. є нікчемним правочином в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п.7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.30, зворот).

Таким чином, позивачу по суті відмовлено у виплаті гарантованої суми відшкодування, та не погодившись з тим, що її не включено до Переліку вкладників, які має право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями пунктів 3, 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частинами 1,2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як зазначено у частині 2 статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України ).

У свою чергу, відповідно до п. 7-9 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI).

Так, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Відповідно до пункту першого частини 4 статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується (частина п`ята статті 38 Закону № 4452-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII).

Разом з тим, за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Так, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі грн. 74 коп., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно витягу з Додатку 2 до Акту № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" включено позивача (а.с.56).

Колегія суддів зазначає, що жодна з підстав, вказаних у статті 38 Закону, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волковим О.Ю. визнано нікчемними правочини, а саме: зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок № НОМЕР_4 з ТОВ " Інвестиційно-розрахунковий центр" № НОМЕР_3 в сумі 230 000, 00 грн. та ТОВ " Інвестиційно-розрахунковий центр" № НОМЕР_3 в сумі 3026, 57 грн. з підстав передбачених п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 215 Цивільного кодексу України.

При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори чи транзакції) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/1476/15.

Разом з тим, договір № 980-016-000251474 банківського рахунку "Перше знайомство" не містить посилань на його індивідуальність. Відповідачем не надано жодних пояснень з приводу того, які саме переваги чи пільги передбачені таким договором, які відносять позивача до привілейованого статусу.

Колегією суддів таких пільг чи переваг не встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Як вбачається із матеріалів справи, та вказує відповідач в апеляційній скарзі, на дату укладення договору позивача з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та здійснення правочинів (транзакцій) відносно Банку діяла постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015 року (далі - Постанова № 917/БТ), у відповідності до якої, на підставі норм статей 7, 15, 55 Закону України "Про Національний банк України", статей 66, 67, 73, 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" глав 3, 5, розділу І, та глави 12 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 року за № 346, встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, віднесено ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних, встановлено для ПАТ "Банк Михайлівський" обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 року №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 року №295/БТ змінами, стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

За договором від 29.04.2016 №980-016-000231593 укладеним між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачем, відповідні транзакції вчинені 19 травня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно з п. 1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки, при цьому зазначені види рахунків відкриваються на договірній основі, що укладаються між клієнтами та обслуговуючими їх банками.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" укладено договір від 23.05.2015 № 980-016-000251474 банківського рахунку "Перше знайомство" та відкрито рахунок № НОМЕР_2 .

ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відповідними платіжними дорученнями зі свого розрахункового рахунку, ініціював 19.05.2016 переказ коштів позивачу на поточний рахунок № НОМЕР_4 в сумі 230 000, 00 грн. та № НОМЕР_3 в сумі 3026, 57 грн.

Отже, ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались, тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед позивачем, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто до позивача.

Фактично відповідач визнав нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший.

Колегія суддів звертає увагу, що платіжними дорученнями товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого поточного рахунку, що відкритий у банку, ініціювало переказ коштів на повернення позик та процентів за ними фізичним особам, в тому числі й позивачу, відповідно до договорів, укладених між ними. При цьому, банк, виконуючи розрахунковий документ на переказ коштів на користь позивача, не був стороною договору, а виконував свої зобов`язання за договорами банківського рахунку перед клієнтом.

Разом з тим, суд враховує, що позивач 23.05.2016 отримала в касі ПАТ "Банк "Михайлівський" готівку в розмірі 100 000, 00 грн., а в безготівковому порядку перерахувала з поточного рахунку № НОМЕР_4 на поточний рахунок № НОМЕР_2 суму в розмірі 133 026, 57 грн. згідно договору №980-016-000251474 від 23.05.2016.

Отже, у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли на її рахунок як вкладника за договором №№ 980-016-000251474 (в розмірі 133 026, 57 грн.), є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону.

Наведені обставини свідчать про безпідставність доводів апелянта про невключення позивача до переліку вкладників у зв`язку з укладенням договору з ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр".

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже, операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Саме по собі отримання ПАТ "Банк Михайлівський" коштів на рахунки згідно з укладеними позивачем договорами не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це суперечило б чинному законодавству.

З матеріалів справи встановлено, що на банківському рахунку позивача, що відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", перебувають грошові кошти в сумі, що не перевищують 200000 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с.30).

Відповідач не довів наявності правових підстав вважати банківські операції з переказу 19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» зі свого поточного рахунку в банку коштів на поточний рахунок позивача, нікчемними та, банківські операції з переказу позивачем з поточного рахунку № НОМЕР_4 на поточний рахунок № НОМЕР_2 суми в розмірі 133 026, 57 грн. та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності правочинів, так само, як не довів наявність інших підстав, визначених Законом №4452-VI для невключення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.

Зазначені кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26 Закону є вкладом та власністю позивача, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про обов`язок ПАТ "Банк Михайлівський" бути повіреним при виконанні договору між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником чи для вкладника. Головним є сам факт знаходження на рахунку вкладника грошових коштів.

Таким чином, рахунок позивача має бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду.

Виходячи з п. 5 розділу 2 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків, в тому числі до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду додаткову інформацію про рахунок цього вкладника.

Докази, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підтверджують нікчемності повернення вказаних коштів або укладеного з позивачем договору, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги стосовно правомірності визнання нікчемним повернення коштів позивачу від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним віднесення до категорії нікчемних операції з переказу коштів (трансакції), здійсненої товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 на рахунок, що належить ОСОБА_1 .

Так, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, інформацію про позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Відтак, оскільки Уповноважена особа наділена повноваженнями надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема, збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування, а позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 133026,57грн. згідно з Договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-016-00251474 від 23.05.2016.

Відтак, судом першої інстанції вірно зроблено висновки про задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов