Справа № 620/185/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/185/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (повний текст рішення виготовлено 25.02.19) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд", звернувся в суд із позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 03.01.2019 № 25-01-016/0865/2 в розмірі 37 230,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області позивача у зв`язку з порушенням підприємством ч.1 ст.83 КЗпП України безпідставно притягнуто до відповідальності на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки застосування стягнення у вигляді штрафу із цих підстав можливо виключно у випадку недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

10.06.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Чернігівторгбуд" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.07.1996 внесено відповідний запис (а.с. 23, 24). Свою діяльність товариство здійснює на підставі Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів від 12.01.2012 №9/2012.

20.11.2018 до Управління із заявою звернувся гр. ОСОБА_1 та повідомив, у тому числі, що при звільненні з ПАТ "Чернігівторгбуд" йому не була виплачена заборгованість по зарплаті станом на 2009 рік в сумі 4417,00 грн., не виплачена компенсація за невикористані відпустки за весь період роботи. Також з грудня 2009 року і до звільнення 09.03.2011 позивачем не сплачувалися страхові внески

Відповідно до наказу начальника Управління від 03.12.2018 №362 "Про проведення контрольних заходів" організовано здійснення інспекційних відвідувань, зокрема, ПАТ "Чернігівторгбуд" щодо додержання законодавства про працю в частині видачі довідки про роботу на підприємстві, не нарахування заробітної плати, строків виплати заробітної плати, невиплати всіх належних від підприємства сум при звільненні, в тому числі і грошової компенсації за невикористані відпустки.

На підставі направлення від 03.12.2018 посадовою особою Управління з 09.00 по 11.00 04.12.2018 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ПАТ "Чернігівторгбуд".

У зв`язку з ненаданням позивачем для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів, інспектором праці 04.12.2018, у присутності директора ПАТ "Чернігівторгбуд", складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування ПАТ "Чернігівторгбуд". Одночасно, 04.12.2018 інспектором складено вимогу про надання документів №25-01-016/0168, отриману директором товариства.

На виконання вказаної вимоги ПАТ "Чернігівторгбуд" надано Управлінню перелік документів.

Згідно з наданими директором пояснень, ОСОБА_1 працював на ПАТ "Чернігівторгбуд" до березня 2011 року, однак фактично виконував трудову функцію до листопада 2009 року, оскільки з вказаного періоду товариство припинило свою діяльність.

Відповідно до довідки від 13.12.2018 №17 станом на 01.01.2010 мала місце заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 в розмірі 4417,67 грн. Вся заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 01.08.2015 виплачена в повному обсязі на загальну суму 4650,00 грн. Станом на 13.12.2018 ОСОБА_1 не нарахована та не виплачена компенсація за невикористані дні щорічних відпусток за 2007-2009 роки (а.с. 92).

За результатами інспекційного відвідування посадовими особами Управління 14.12.2018 складено акт №25-01-016/0865, у якому зафіксовано порушення ПАТ "Чернігівторгбуд" статті 49, частини першої статті 83, частини першої статті 116 КЗпПУ. Вказаний акт вручено безпосередньо директору товариства, про що свідчить наявний у ньому підпис, зауваження або заперечення - відсутні.

На підставі акту інспекційного відвідування, уповноваженою посадовою особою Управління винесено постанову про накладення на ПАТ "Чернігівторгбуд" штрафу від 03.01.2019 №25-01-016/0865/2, у сумі 37 230,00 грн.

Вважаючи постанову відповідача про накладення штрафу від 03.01.2019 № 25-01-016/0865/2 протиправною, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що виплата грошової компенсації, передбаченої статтею 83 КЗпП України вважається мінімальною гарантією в оплаті праці, відповідачем вірно кваліфіковано правопорушення, а тому Управлінням правомірно, у зв`язку з виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями вимог законодавства про працю, 03.01.2019 винесено постанову про накладення штрафу №25-01-016/0865/2 в розмірі 37 230,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, який визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, Цивільним кодексом України, яким регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, відповідно до п.1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначається Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року, відповідно до п.2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до відповідальності на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України у зв`язку з порушенням позивачем ч.1 ст.83 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, застосування стягнення у вигляді штрафу на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України можливо виключно у випадку недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не заперечується порушення ч.1 ст.83 КЗпП України при здійсненні розрахунків із ОСОБА_1 , а саме щодо не виплати вказаному працівнику при звільненні грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначається Законом України "Про оплату праці".

Статтею 2 наведеного Закону визначено структуру заробітної плати:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Таким чином, саме встановлені норми і гарантії в оплаті праці, які визначені у ч.1 ст.12 Закону України "Про оплату праці" та у КЗпП України є мінімальними державними гарантіями в оплаті праці.

Колегія суддів звертає увагу, що оплата праці врегульована главою VII КЗпП України (ст.ст.94-117), а гарантії та компенсації встановлені у главі VIIІ КЗпП України (ст.ст.118-129), в той же час, наведені норми не містять положень щодо виплати грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки при звільненні працівника, яка передбачена ч.1 ст.83 КЗпП України.

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про оплату праці" також не передбачено виплату грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки при звільненні працівника, в якості норм оплати праці.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Згідно з ч.1 ст.24 наведеного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, нормами законодавства, що регулює спірні правовідносини, чітко розмежовано поняття "оплата щорічної відпустки" та "грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки", а сама грошова компенсація за не використані щорічні відпустки не належить до мінімальних державних гарантій, оскільки не являється нормою чи гарантією в оплаті праці, що передбачені ч.1 ст.12 Закону України "Про оплату праці", або положеннями КЗпП України.

Відповідно, у відповідача були відсутні підстави для накладення на Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" штрафу на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки порушення позивачем ч.1 ст.83 КЗпП України шляхом не нарахування та не виплати компенсації днів невикористаної щорічної відпустки ОСОБА_1 , не є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

В той же час, відповідна санкція за порушення ч.1 ст.83 КЗпП України передбачена абз.3 ч.1 ст.83 КЗпП України згідно з якою юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Проте, відповідна норма не була застосована відповідачем при розгляді справи щодо накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" та при винесенні постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03 січня 2019 року № 25-01-016/0865/2.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не доведено вчинення позивачем порушення трудового законодавства, відповідальність за яке передбачено абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, а тому застосування до нього санкцій у вигляду штрафу, передбаченого цією статтею є необґрунтованим, а постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03 січня 2019 року № 25-01-016/0865/2 є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03 січня 2019 року № 25-01-016/0865/2.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма