Справа № 812/987/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року

Київ

справа №812/987/16

адміністративне провадження №К/9901/40484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду у складі судді Смішливої Т.В. від 23 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Ханової Р.Ф., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В. від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Офісу великих платників податків ДФС, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Предметом розгляду судів у цій справі були позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі - позивач, Товариство) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС (правонаступник Офіс великих платників податків ДФС; далі - відповідач, Офіс) про визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо ненадання висновку про розмір суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) та пені за жовтень 2013 року та зобов`язання відповідача надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновки про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 2918419,00 грн. та пені в розмірі 1531931,29 грн. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2013 року

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство зазначало, що внаслідок набрання законної сили постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі №812/823/15, якою визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30 січня 2014 року №, № та № про збільшення грошових зобов`язань з ПДВ, зменшення розміру від`ємного значення ПДВ та суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року, мало правомірні очікування, що орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів подасть органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, однак вказаних дій відповідач не виконав, чим порушив право позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування. Крім того на суму такої заборгованості бюджету до моменту її погашення в силу положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання органу Державної казначейської служби висновку про суми відшкодування Товариству ПДВ за жовтень 2013 року; зобов`язано контролюючий орган подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про відшкодування Товариству ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2013 року у сумі 2918419,00 грн. та пені за період з 08 червня 2016 року по15 червня 2016 року у розмірі 13816,48 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не подано протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, та узгодження суми податку, визначеної Товариством у декларації за жовтень 2013 року та заявленої до відшкодування, до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, адже обставини набрання законної сили судовим рішенням в силу вимог пункту 200.15 статті 200 ПК України зобов`язують орган державної податкової служби вчинити такі дії. Також суд визнав наявність підстав для відшкодування позивачу пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості в силу вимог пункту 200.23 цього Кодексу за 8 календарних днів (з 08 по 15 червня 2016 року).

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначив про ненадання судами попередніх інстанцій належної правової оцінки обставинам оскарження судових рішень у справі №812/823/15 в касаційному порядку та відкриття Вищим адміністративним судом України 15 червня 2016 року касаційного провадження, що, на думку контролюючого органу, не дає підстав подавати висновок до органу державного казначейства з підтвердженням суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню по декларації за жовтень 2013 року. Крім того, посилаючись на положення пункту 200.13 статті 200 ПК України, стверджує, що оскільки СДПІ не подала до органу державного казначейства висновок щодо підтвердження суми бюджетного відшкодування, підстави для стягнення пені відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Позивач у запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, з огляду на таке.

Так, відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у цій справі) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За змістом пунктів 200.10, 200.11 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

Пунктами 200.12, 200.13 цієї статті Кодексу визначено, що контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

У відповідності до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як передбачено положеннями пункту 200.15 цієї статті, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (абзац другий пункту 200.15 статті 200 ПК України).

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з приписами частини першої статті 72 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи у судах попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини другої статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином законна сила судового рішення - це така його властивість, яка робить рішення загальнообов`язковим для виконання та поширюється на всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян. При цьому одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що відповідачем за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки Товариства складено акт від 14 січня 2014 року №2/28-05-17-02/32292929, у якому встановлено порушення позивачем вимог статей 198, 200 ПК України, в результаті чого у декларації за жовтень 2013 року завищено податковий кредит на 7965968,00 грн., завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на 7576421,00 грн., занижено суму позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на 389547,00 грн., а також завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 2918419,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом 30 січня 2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 389547,00 грн. основного зобов`язання та нараховано штраф - 194773,50 грн.; № про зменшення розміру від`ємного значення ПДВ на 7576421,00 грн.; № про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року на 2918419,00 грн.

Позивач не погодився із згаданими податковими повідомленнями-рішеннями і оскаржив їх у судовому порядку. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі №812/823/15, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року, позов Товариства задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30 січня 2014 року №, № та №. Рішення суду набрало законної сили.

За таких обставин, на думку Верховного Суду, оскільки в силу вимог абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України після закінчення процедури судового оскарження результатів перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування, контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та у зв`язку із тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано податкові повідомлення-рішення, якими зменшено заявлену Товариством суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року, то у відповідача, як правильно зазначили суди у цій справі, не було підстав для ненадання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Обставини ж відкриття касаційного провадження за скаргою на згадані судові рішення у справі №812/823/15 не зумовлюють втрату останніми законної сили й не є підставою для зупинення (припинення) процедури відшкодування ПДВ.

При цьому згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання контролюючим органом до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-131а14).

Враховуючи наведене, зміст встановлених фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їх зміст та юридичну природу, а також відсутність заперечень з боку контролюючого органу щодо обраного позивачем способу судового захисту порушеного права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні згаданих вище норм матеріального права.

Частиною першою статті 341 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття даної постанови) встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного не дають підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм при ухваленні рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 360 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду