Справа № 340/342/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/342/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 р. (суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/342/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 460250,00 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував на те, що відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ він має право на отримання одноразової грошової допомоги, як особа з першою Б групою інвалідності, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначав, що днем виникнення у нього права на отримання грошової допомоги є дата первинного огляду МСЕК, коли йому було встановлено третю групу інвалідності, через захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а саме 15.11.2017. Перша Б група інвалідності через захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, йому встановлена повторним оглядом медико-соціальною експертною комісією 21.11.2018. Тому, на думку позивача, між первинним та повторним оглядами пройшов один рік, а не більше двох років, як про це зазначено у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 28.12.2018. Позивач зазначив, що вказана відповідачем підстава відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги не передбачена п.14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №850) та не може слугувати підставою для позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію". На переконання позивача, встановлення керівництвом Департаменту ФОП МВС України інших підстав для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, ніж передбачених п.14 Порядку №850, є неправомірним.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої Б групи інвалідності; визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням першої Б групи інвалідності; зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням першої Б групи інвалідності, та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2750 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та прийнято з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вказує, що МВС України листом від 28.12.2018 № 15/2-5142 повідомило ЛК УМВС України в Кіровоградській області, що підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 1-ї групи інвалідності відповідно до Порядку № 850 відступні. Скаржник стверджує, що вказаний лист не можна вважати правовим актом індивідуальної дії, в розумінні КАС України, а тим паче, підставою для визнання протиправною бездіяльність МВС України. Також, відповідач вказує, що судом при винесенні рішення не вірно застосовано положення пункту 4 Порядку №850. Пунктом 4 Порядку № 850 передбачено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступенем втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Апелянт вказує, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача пройшло більше 2 років, МВС України не вбачає законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратному прожиткового мінімуму.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Позивач з 11.03.1997 по 24.02.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно витягу з Наказу №70 о/с від 24.02.2015 позивача звільнено з органів МВС за пунктом 64 підпункт "б" (через хворобу) з 24 лютого 2015 року. Підставою звільнення є рапорт, подання, свідоцтво про хворобу №22, видане ВЛК при УМВС від 30.01.2015 (а.с.11). 22 квітня 2015 р. позивачу, під час огляду медико-соціальною експертною комісією (далі за текстом - МСЕК), було встановлено 10% втрати працездатності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить довідка серії 10 ААА №123136 від 22.04.2015 (а.с.27). 15 листопада 2017 р. в результаті первинного медичного огляду Кіровоградською обласною МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 30.10.2017, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №618318 від 15.11.2017 (а.с.12, 30). 21 листопада 2018 р. в результаті повторного медичного огляду Кіровоградською обласною МСЕК позивачу встановлено першу Б групу інвалідності з 14.11.2018, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №172230 від 21.11.2018 (а.с.13, 31). 27 листопада 2018 р. позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої Б групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.26). 11 грудня 2018 р. УМВС України в Кіровоградській області направлено документи позивача для отримання одноразової грошової допомоги до ДФОП МВС України (а.с.35). Листом від 28.12.2018 за вих. №15/2-5142 Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернуто матеріали з питання призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області без прийняття рішення (а.с.17, 36).

Задовольняючи позивні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850. Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Пунктом 3 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи. Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність. Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки в судом встановлено факт наявності бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої Б групи інвалідності, суд вважає за необхідне, використовуючи, надане йому ст.9 КАС України, право, вийти за межі позовних вимог, визнавши таку бездіяльність відповідача протиправною. Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач, не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, жодного із зазначених вище рішень, листом від 28.12.2018 за вих.№15/2-5142 повернув матеріали з питання призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області без прийняття рішення. Тому, враховуючи відсутність рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову позивачу у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, суд вважає позовну вимогу щодо визнання такої відмови необґрунтованими та передчасними. Що свідчить про відсутність підстав для їх задоволення. Судом першої інстанції правильно зазначено, що спосіб, у який відповідачем розглянуто документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому першої Б групи інвалідності, Законом №565-ХІІ та Порядком №850 не передбачені. Що свідчить про наявність у суду підстав для виходу за межі позовних вимог та визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку звстановленням першої Б групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо безпідставності посилання відповідача у листі від 28.12.2018 за вих.№15/2-5142 на п.4 Порядку №850, вказавши на відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої Б групи інвалідності, оскільки з дати первинного огляду позивача МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку №850).

Отже, моментом виникнення права працівником міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому, таке право виникає незалежно, ані від часу встановлення інвалідності, ані від черговості медичного огляду (вперше чи повторний).

Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 р. в адміністративній справі №340/342/19- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 11 червня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук