Справа № 160/3427/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Справа № 160/3427/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 8 лютого 2019 року за №220/03.8-15 в зарахуванні до стажу судді двох років в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області, зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді два роки роботи в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області, провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 8 місяців 21 день.
В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.2018р. позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування їй до стажу судді двох років роботи в галузі права (адвоката), що передував призначенню на посаду судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з 14.12.1981 р. по 02.12.1993 р. та 31.01.2019р. згідно з поданою заявою прохала відповідача провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року. Проте, листом від 08.02.2019 р. №220/03.8 -15 позивачу було відмовлено у проведенні вказаного перерахунку, посилаючись на те, що зарахування до спеціального стажу періодів роботи на посаді адвоката не передбачено Законом, тому для здійснення перерахунку немає законних підстав.Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідач не звернув належної уваги на те, що відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2019р. у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову - протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали суду від 23.04.2019р. на адресу суду 11.05.2019р. надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що зарахування до спеціальної стажу періодів роботи на посаді адвоката, заступника начальника завідуючої юридичної консультації Самарського району м. Дніпропетровська не передбачено законодавством, а тому законних підстав для перерахунку довічного грошової утримання не має.
17.05.2019р. позивач надала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала свої позовні вимоги та зазначила, що право на зарахування стажу роботи в галузі права два роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України № 2862-ХІІ, на день їх обрання.
У відповідності до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Дніпропетровської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.
25 серпня 2015 року позивач була відрахована Апеляційним судом Дніпропетровської області зі штату суддів у відставку.
На підставі Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. № 4-рп/2016 та ч.3 ст.138 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» з 8 червня 2016 року позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки на день звільнення стаж роботи позивача суддею складав 21 рік 8 місяців 21 день, що підтверджується матеріалами справи.
Так, Законом України від 12.07.2018р. №2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», статтю 137 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою наступного змісту: «до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
Передбачені частиною 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюються з дати набрання чинності Законом України від 12.07.2018р. №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто з 05.08.2018р.
21 листопада 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування їй до стажу судді двох років роботи в галузі права (адвоката) відповідно до вищевказаного законодавства та про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 5 серпня 2018 року.
На заяву позивача від 08.08.2019р. Апеляційним судом Дніпропетровської області 30 січня 2019 року листом №04.4-59/27/2019 позивачу надана відповідь, а також, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.01.2019 р. №04.4-59/26/2019, яким позивачу зараховано до стажу судді два роки роботи в галузі права (адвоката) та розрахунок від 30.01.2019 р. стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років судді.
Вищезазначеними розрахунками підтверджено, що стаж судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 23 роки 8 місяців 21 день. На час звільнення позивача стаж судді складав 21 рік 8 місяців 21 день, а отже, стаж роботи судді збільшився на два роки.
31 січня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування їй до стажу судді двох років роботи в галузі права (адвоката), що передував призначенню на посаду судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з 14.12.1981 року по 02.12.1993 року та на підставі розрахунків суду прохала відповідача провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року.
Проте, листом від 08.02.2019 р. №220/03.8-15 відповідач відмовив позивачу у проведенні вказаного перерахунку, посилаючись на те, що зарахування до спеціального стажу періодів роботи на посаді адвоката не передбачено Законом, тому для здійснення перерахунку немає законних підстав.
Позивач вважає вказану відмову Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області протиправною, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).
Відповідно до частини першою статті 69 Закону №1402-VIII, на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.
Частиною шостою статті 69 Закону №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.
Згідно з частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Разом з тим, 05.08.2018р., на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 №2509-VIII, статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Судом встановлено, що позивач після закінчення навчання в 1981 році Харківського юридичного інституту ім.. Ф.Е. Дзержинського у період з 17.06.1982р. по 02.12.1993 р. працювала адвокатом Дніпропетровського обласної колегії адвокатів, що підтверджується копією трудової книжки, долученої до матеріалів справи.
03.12.1993р. позивач була зарахована суддею до штату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Отже, призначення позивача на посаду судді вперше відбулося 03.12.1993р.
Так, на час обрання позивача на посаду судді, діяли вимоги, визначені частиною 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ), згідно з якою, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
Таким чином, з урахуванням наведеного, право на зарахування стажу роботи в галузі права два роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2862-XII на день їх обрання.
Водночас, будь-яких обмежень щодо дії абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII в часі Законом №1402-VIІІ не встановлено.
Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010, від 11.10.2011р. №10-рп/2011, від 20.12.2016р. №7-рп/2016 зазначає, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто, набуте право не може бути скасоване, звужене.
Відтак, положення ч.1 ст.58 Конституції України слід розуміти більш ширше. Тобто не лише в межах деліктоздатності особи, а в її правосуб`єктності вцілому.
Суд вважає, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018р. №2509-VIII у позивача виникло право на зарахування до стажу роботи на посаді судді також стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), передбачений ч.2 ст.137 Закону №1402-VIІІ, а саме: стаж роботи адвокатом з 17.06.1982р. по 02.12.1993 р, що передував призначенню на посаду судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.
Передбачені частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України "»Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 №2509-VIII, тобто з 05.08.2018р.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до стажу судді двох років в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу судді два роки роботи в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року та про зобов`язання провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 8 місяців 21 день, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу судді два роки роботи в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року та провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 8 місяців 21 день
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 8 лютого 2019 року за №220/03.8-15 в зарахуванні до стажу судді двох років в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області, зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді два роки роботи в галузі права за період роботи адвокатом в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів з 17 червня 1982 року по 2 грудня 1993 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30 січня 2019 року №04.4-59/26/2019 та розрахунку стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років від 30.01.2019 р., виданих Апеляційним судом Дніпропетровської області, провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 8 місяців 21 день.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв