Справа № 140/516/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4979/19

11 червня 2019 року № 857/4979/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 140/516/19 за адміністративним позовом Приватного підприємства "КУРУС ПЛЮС" до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

суддя в 1-й інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення 25.03.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 29.03.2019 року

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «КУРУС ПЛЮС» (далі ПП «КУРУС ПЛЮС», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці ДФС (далі митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення від 11.02.2019 №UA205110/2019/000123/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.02.2019 №UA205100/2019/002798.

Позовній вимоги позивач обґрунтовує тим, що декларантом ПП «КУРУС ПЛЮС» для митного оформлення в режимі імпорту товару «легковий автомобіль марки BMW, моделі Х5 ХDrive, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 2993 куб.см, потужність 190 kW, тип кузову універсал, колісна формула 4х4, колір чорний, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2014 було оформлено та подано відповідачу митну декларацію (далі-МД) №UA205100/2019/002798, в якій заявлена митна вартість товару 20100 євро, що в еквіваленті становить 640563,18 грн., як це вказано у графі 45 МД. Однак, відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю та 11.02.2019 службовою особою митниці видано картку відмови у прийнятті митної декларації №UA205110/2019/00122 й винесено рішення №UA205110/2019/000123/2 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та склала 28650,00 євро.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Їх відповідач безпідставно не взяв до уваги.

Позивач також звертає увагу, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України), так як не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

Позивач наголошує, що відповідачем безпідставно не взято до уваги лист компанії «ARMADA TRADE LLC» від 08.02.2019, яким спростовано єдину розбіжність в документах, початково наданих декларантом митному органу, а саме описку в даті інвойсу, яку ця компанія допустила в Міжнародній товарно-транспортній накладній Б/Н від 21.01.2019, що по суті стало єдиною визначною підставою для витребування додаткових документів від декларанта. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що Декларантом в інтересах позивача було подано МД №UA205100/2019/002798, згідно з якою митну вартість товару заявлено на рівні 20100 євро. У зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують усі числові значення складових митної вартості товарів, а також у зв`язку з тим, що подані для підтвердження митної вартості товарів документи містять розбіжності: а саме в інвойсі №190121.-ART/KP вказано дату видачі - 21.01.2019, CMR б/н від 21.01.2019 вказано інвойс - №19021. ART/KP від 24.01.2019, у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціального підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 28650», та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у використанні» та згідно ст.53, 54 МК України декларанту запропоновано в 10-денний строк надати документи. Проте, декларант відмовився від надання додаткових документів, про що повідомив листом б/н від 11.02.2019. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у використанні» та спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціального підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_3 , валюта - EUR, вартість - 28650», митну вартість визначено на рівні 28650 Євро. Водночас вказує на те, що декларанта було повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг у разі його незгоди з прийнятим рішенням за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України. Проте, товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205100/2019/004172 від 13.02.2019 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України. З огляду на вищевикладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів 11.02.2019 №UA205110/2019/000123/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.02.2019 №UA205110/2019/00122 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

10.06.2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю забезпечити представництво інтересів.

Розглянувши дане клопотання колегія суддів звертає увагу на те, що воно є не обгрунтованим, крім того на підтвердження неможливості прибуття представника відповідача у судове засідання не надано жодних доказів, а його явка не визнана судом обов`язковою, тому колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання та вважає можливим проведення розгляду справи за його відсутності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2019 №UA205110/2019/000123/2, у ньому зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість 28650 Євро».

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Окрім того, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому, в документах відсутні ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Оскільки, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, суд дійшов висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2019/002798 та рішення відповідача про коригування митної вартості товарів 11.02.2019 №UA205110/2019/000123/2 є необґрунтованими та безпідставними.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 29.11.2018 між ПП «КУРУС ПЛЮС» (покупцем) та Компанія «ARMADA TRADE LLC» (продавцем) укладено контракт №03/18-АТ за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити згідно інвойсів: - автомобілі нові та вживані; - тягачі, трактори і тракторні агрегати нові та вживані; - мікроавтобуси та автобуси нові та вживані; - причепи, напівпричепи нові та вживані; - спеціальна будівельна техніка нова і вживана; - спеціальна сільськогосподарська техніка нова і вживана; - мотоцикли, квадроцикли нові та вживані (надалі - товар). Відповідно до п. 2.1 Контракту №03/18-АТ сторони погодили, що загальна вартість контракту складає 4 000 000,00 євро, п. 2.2 Контракту №03/18-АТ встановлено, що ціни на товар будуть встановлені в інвойсі для відповідної поставки і встановлюється в євро. Відповідно до пункту 3.1 контракту №03/18-АТ сторони погодили, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторони, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. Пунктом 5.1 контракту визначено, що товари будуть поставлені на умовах DAP (а.с.24-28).

Відповідно до договору комісії №05/18-ВА від 29.10.2018, укладеного між Компанією «ARMADA TRADE LLC» (комітент) та Компанією «BALTCOAST OU» (комісіонер) остання зобов`язувалась за дорученням комітента за комісійну плату укласти від свого імені контракт (контракти) по товарах, цінах, в об`ємах та асортименті, визначеними сторонами (а.с.30-34).

Додатковою угодою №1 від 14.01.2019 до контракту №03/18-АТ від 29.11.2018 передбачено, що продавець здійснює відправку товару самостійно або через представника Компанію «BALTCOAST OU» (а.с.29).

На виконання умов контракту №03/18-АТ від 29.11.2018 позивачу поставлено автомобіль BMW модель Х5 XDrive, 2014 року виготовлення, VIN: НОМЕР_1 та відповідно до інвойсу №190121.1- ART/KP від 21.01.2019 вартість товару становить 20100,00 євро (а.с.18).

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано митному органу митну декларацію UA205100/2019/002798, у якій декларантом визначено загальну вартість товару 20100,00 євро (а.с.16).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації UA205100/2019/002798 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс №190121.1 - ART/KP від 21.01.2019; Міжнародну товаро - транспортну накладну б/н від 21.01.2019; Сертифікат EUR.l № PL/MF/AN 0175556 від 21.01.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 18.09.2014; контракт №03/18-АТ від 29.11.2018; копія митної декларації країни відправлення №19PL341010Е0019255 від 24.01.2019; довідка - підтвердження вивозу ІЕ599; лист «ARMADA TRADE LLC» № АТ#190121-02/08-19-UА від 08.02.2019.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема, щодо перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів; контролю правильності визначення митної вартості товарів; витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; проведення митного огляду транспортного засобу; забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки. За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що ««Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта ЕUR, вартість 28650».

Крім того, при перевірці документів митницею встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: в інвойсі №190121.1-ART/KP вказано дату видачі 21.01.2019, в CMR б/н від 21.01.2019 вказано інвойс №190121.1-ART/KP від 24.01.2019.

Зважаючи на це, декларанту було запропоновано в десятиденний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару, - каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару, - інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням) (а.с.59).

11.02.2019 ПП «КУРУС ПЛЮС» листом повідомило відповідача щодо виявлених останнім розбіжностей в документах та зазначило, що сторонами контракту спростовано розбіжності, що підтверджується листом від 08.02.2019. Надавати додаткові документи позивач відмовився з тих підстав, що наявні в документах механічні помилки не впливають на розрахунок митної вартості, водночас право митного органу за апит додаткових документів виникає лише у випадку виявлення помилок, розбіжностей в документах (а.с.37).

11.02.2019 відповідач прийняв рішення №UA205110/2019/000123/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.1213, згідно з графою 30 якого ним визначено митну вартість товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель Х5 XDrive, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 …» у розмірі 28650 Євро (замість 20100 Євро, що була заявлена декларантом). У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме: в інвойсі №190121.1-ART/KP вказано дату видачі 21.01.2019, в CMR б/н від 21.01.2019 вказано інвойс №190121.1-ART/KP від 24.01.2019.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, з посиланням на статті 53, 54 МК України, наказ ДФС України від 28.11.2018 №780 для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано надати - висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару, - каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару, - інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням). Декларант відмовився від надання додаткових документів, про що повідомив листом від 11.02.2019.

Також у рішенні вказано, що керуючись частиною шостою статті 54 МК України та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації на рівні 28650 Євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00122. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визнання митної вартості від 11.02.2019 №UA205110/2019/000123/2 (а.с.10-11).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 5, 5, 6 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами 1, 2 ст. 64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як вбачається з матеріалів справи, декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс №190121.1 - ART/KP від 21.01.2019 (а.с.18); міжнародну товаро-транспортну накладну б/н від 21.01.2019 (а.с.19); сертифікат EUR.l №PL/MF/AN 0175556 від 21.01.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 18.09.2014 (а.с.21-22); контракт №03/18-АТ від 29.11.2018 (а.с.24-28); копія митної декларації країни відправлення №19PL341010Е0019255 від 24.01.2019 (а.с.35); довідка - підтвердження вивозу ІЕ599 (а.с.36); лист «ARMADA TRADE LLC» №АТ#190121-02/08-19-UА від 08.02.2019 (а.с.20).

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легковий автомобіль марки BMW, моделі Х5 ХDrive, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 2993 куб.см, потужність 190 kW, тип кузову універсал, колісна формула 4х4, колір чорний, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2014 у розмірі 20100 Євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларантом не надано витребувані документи для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 28650 Євро.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей в інвойсі №190121.1-ART/KP вказано дату видачі 21.01.2019, в CMR б/н від 21.01.2019 вказано інвойс №190121.1-ART/KP від 24.01.2019, а також зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Цією обставиною він обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів.

Колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи слідує, що для підтвердження митної вартість товару ПП «КУРУС ПЛЮС» надав усі наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, зокрема, й лист компанії «ARMADA TRADE LLC» від 08.02.2019 №АТ#190121-02/08-19-UА, яким постачальник підтвердив той факт, що в міжнародній товаро-транспортній накладній б/н від 21.01.2019 в даті інвойсу компанія допустила описку, у зв`язку з чим у вказаній накладній правильно читати як інвойс №190121.1-ART/KP від 21.01.2019 (а.с.20).

На вказаний лист компанії-постачальника позивач послався у відповідь на вимогу митного органу щодо витребування додаткових документів, проте відповідачем не був взятий до уваги.

Таким чином, оскільки постачальником товару компанією «ARMADA TRADE LLC» підтверджено факт допущення описки в зазначенні дати інвойса у міжнародній товарно-транспортній накладній, тому вказана обставина не може бути підставою для висновку, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності. При цьому як вірно вказав суд першої інстанції, що дата документу не впливає на числові складові митної вартості товару.

Щодо доводів апелянта про те, що подані декларантом документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості товару, то суд колегія суддів зазначає, що з поданих декларантом документів однозначно вбачається, що позивач придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за МД від 01.02.2019 №UA205100/2019/002798 за ціною 20100 Євро, про що свідчать рахунок-фактура (інвойс) №190121.1-ART/KP від 24.01.2019; довідка - підтвердження вивозу ІЕ599 (а.с.36); сертифікат EUR.l №PL/MF/AN 0175556 від 21.01.2019.

При цьому позивач сплатив на користь продавця 18695 євро за автомобіль марки легковий автомобіль марки BMW, моделі Х5 ХDrive, номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується листом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» від 22.03.2019 №017-001-11333БТ-2019 (а.с.68-69).

Зважаючи на умови контракту від 29.11.2018 №03/18-AТ щодо розрахунків за товар (протягом 180 календарних днів з моменту поставки), цілком зрозуміло, що надати банківські платіжні документи, що підтверджують повну оплату за товар, декларант на час митного оформлення не міг.

Водночас з даного контракту слідує, що витрати по доставці товару (в тому числі транспортні витрати, витрати на страхування тощо) включені у ціну товару, що відповідає умовам DAP (а.с.24-25). Поставка на умовах DAP (постачання в місці призначення) Інкотермс означає, що продавець виконав своє зобов`язання з поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Декларація країни відправлення від 24.01.2019 №19PL341010Е0019255 (а.с.35), комунікат IE599 (а.с.36) підтверджують поставку на вказаних умовах (у них також ціна товару вказана 20100 Євро).

Крім того, у наданому позивачем звіті від 19.02.2019 №310/19 про оцінку транспортного засобу (а.с.38-41) визначено вартість автомобіля BMW, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки на рівні 19991 Євро, що є нижчою ніж заявлена декларантом до митного оформлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «O№eryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 140/516/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 12.06.2019 року