Справа № 640/914/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/914/19 Суддя першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Ключковича В.Ю. та Парінова А.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року позивач - Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.11.2017 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, сплачені ДП «Готель Козацький» Міністерства оборони України, згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за період липень-жовтень 2016 року зменшено за рахунок зарахування контролюючим органом в рахунок погашення наявного податкового боргу позивача з податку на додану вартість коштів, що підтверджується витягом з облікової картки з податку на додану вартість, у зв`язку з чим, Головним управлінням ДФС у м. Києві правомірно застосовано штрафні санкції відповідно до норм Податкового кодексу України - у розмірі 20 % у сумі 235 942,40 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 23.10.2017 року ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ДП «Готель «Козацький» МОУ (), за результатами якої складено Акт № 10917/26-15-12-00-20/14303572.

Висновками вказаної перевірки встановлено порушення ДП «Готель «Козацький» МОУ п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме порушення граничних термінів сплати податкового/грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року на 310, 308, 297, 97, 87, 85, 81, 66, 57, 55, 50, 49 календарних днів на суму 1 179 712, 00 грн.

13 листопада 2017 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 1, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, на підстав ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 1 179 712, 00 грн., ДП «Готель «Козацький» МОУ зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 235 942, 40 грн.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої, передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

При цьому, 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 р. №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналіз зазначеної норми Податкового кодексу України свідчить, що на момент проведення перевірки предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, такі, як своєчасність реєстрації податкових накладних.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі №803/1315/17, від 11 вересня 2018 року у справі №821/187/17.

З наданих ДП «Готель «Козацький» МОУ копій податкових декларацій з податку на додану вартість за період липень - жовтень 2016 року копій платіжних доручень, судом встановлено наступне.

19.08.2016 року ДП «Готель «Козацький» МОУ подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за період липень 2016 року, відповідно до якої сума податкового зобов`язання, що підлягає сплаті за визначений період становила 288 229, 00 грн.

Вказана сума грошового зобов`язання сплачена відповідно до квитанцій від 08.08.2016 р., 22.08.2016 р., 26.08.2016 р., 29.08.2016 р., 30.08.2016 р., 31.08.2016 р., 01.09.2016 р., 02.09.2016 р., 05.08.2016 р.

20.09.2016 року ДП «Готель «Козацький» МОУ подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за період серпень 2016 року відповідно до якої сума податкового зобов`язання, що підлягає сплаті за визначений період становила 204 878, 00 грн.

Вказана сума грошового зобов`язання сплачена відповідно до квитанцій від 14.09.2016 р., 15.09.2016 р., 16.09.2016 р, 19.09.2016 р., 20.09.2016 р., 21.09.2016 р., 22.09.2016 р., 23.09.2016 р.

19.10.2016 року ДП «Готель «Козацький» МОУ було подано до контролюючого органу податкову декларації з податку на додану вартість за період вересень 2016 року, відповідно до якої сума податкового зобов`язання, що підлягає сплаті за визначений період становила 374 919, 00 грн.

Вказана сума грошового зобов`язання сплачена відповідно до квитанцій від 26.09.2016 р., 29.09.2016 р., 03.10.2016 р., 04.10.2016 р., 06.10.2016 р., 12.10.2016 р., 17.10.2016 р., 24.10.2016 р.

02.12.2016 року ДП «Готель «Козацький» МОУ було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за період жовтень 2016 року, відповідно до якої сума податкового зобов`язання, що підлягає сплаті за визначений період становила 311 686, 00грн.

Вказана сума грошового зобов`язання сплачена відповідно до квитанцій від 09.11.2016 р., 11.11.2016 р., 23.11.2016 р., 24.11.2016 р., 25.11.2016 р., 28.11.2016 р., 29.11.2016 р., 30.11.2016 р.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що з облікової картки позивача вбачається, що станом на день подачі вказаних вище податкових декларацій з податку на додану вартість за період липень-жовтень 2016 року, у ДП «Готель «Козацький» МОУ був наявний податковий борг.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з приписами пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, сплачені позивачем згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за період липня-жовтень 2016 року зменшено за рахунок зарахування контролюючим органом в рахунок погашення наявного податкового боргу позивача з податку на додану вартість коштів, що підтверджується витягом з облікової картки з податку на додану вартість.

Надаючи оцінку вищевказаним діям, варто враховувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 04.04.2018 р. по справі № 815/5491/16, від 05.08.2018 р. по справі № 821/1750/17, від 17.04.2018 р. № 2а/0570/4025/12, від 02.10.2018 р. у справі № 820/1824/17.

Зокрема, Верховним Судом сформовано правову позицію щодо можливості застосування до платника податків штрафних санкцій при виконанні контролюючим органом встановленого положеннями пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу України обов`язку зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №815/5491/16 зазначено, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним у строки, встановлені цим кодексом узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, стаття 126 не містить. Розрахунок сум штрафних санкцій позивачем у судовому процесі не оспорюється.

Отже, під час розгляду справи було встановлено, що у позивача в наявності податковий борг, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов`язань, контролюючим органом було правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі ст. 126 ПК України.

Тому, зарахування контролюючим органом на підставі приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу України коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу, не унеможливлює застосування до платника податку штрафних санкцій за неналежне виконання ним податкових зобов`язань.

При цьому, надані позивачем докази сплати податкових зобов`язань за перевіряємий період не спростовують наявності у нього податкового боргу та, як наслідок, зарахування відповідачем сплачених сум в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Таким чином, оскільки позивачем несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з податку на додану вартість за вказаний вище період, висновок податкового органу про порушення позивачем ст.203 Податкового кодексу України та застосування штрафу відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, є правомірним.

Посилання апелянта на рішення Окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року № 826/12020/17, відповідно до якого відмова Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві у прийняті податкової звітності (звітів та декларацій) Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький» визнана протиправною, зобов`язано прийняти звітність в день її фактичного отримання не спростовує висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції та не впливає на обґрунтованість винесеного податкового повідомлення - рішення, з огляду на те, що вищевказаним судовим рішенням, зобов`язано прийняти звітність в день її фактичного отримання з іншого податку та за інші податкові періоди, а отже вказане рішення не впливає на розрахунок суми штрафу за порушення граничних термінів сплати податкового/грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період липень - жовтень 2016 року.

Інші доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: В.Ю.Ключкович

А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено 11 червня 2019 року.