Справа № 420/487/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/487/19

Категорія: 105000000 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 07.03.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі УДВС ГТУЮ) в Одеській області (з урахуванням уточненої позовної заяви) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень (далі ВПВР) УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка C.Б. про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн. ВП №58002835 від 04 січня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі №1540/3285/18, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення. Виплата пенсії в перерахованому розмірі згідно рішення суду, яка становить 9 257,50 грн., здійснюється з 01 грудня 2018 року, доплата пенсії з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 12 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року в розмірі 863,55 грн. зарахована на поточний рахунок по додатковій відомості 05 грудня 2018 року, а доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 15 листопада 2018 року в сумі 14 134,95 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі Порядок №649) та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1 (далі Порядок №20-1). Таким чином, рішення суду від 27 серпня 2018 року в частині здійснення перерахунку виконано управлінням, а доплата буде виплачена згідно з встановленим Порядком. Крім того, невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважати невиконанням судового рішення без поважних причин. При цьому, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року є рішенням немайнового характеру, а Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду, та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору. За своїм призначення виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що таке виконання призведе до виконання рішення. Таким чином, стягнення з ГУПФ України в Одеській області виконавчого збору є безпідставним.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1540/3285/18. 04 січня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, а 04 лютого 2019 року до відділу надійшов лист ГУПФ України в Одеській області про часткове виконання рішення суду. Таким чином, рішення суду боржником не виконано в повному обсязі. При цьому, пред`явлення виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження вже свідчить про примусове виконання та відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір підлягає стягненню. Оскільки рішення суду виконано частково до відкриття провадження та в подальшому буде виконано в повному обсязі, виконавчий збір підлягає стягненню. Здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ГУПФ України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107) до УДВС ГТУЮ в Одеській області (, адреса місцезнаходження: пл. Бориса Дерев`янка, 1, м. Одеса, 65104) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка C.Б. про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн. ВП №58002835 від 04 січня 2019 року, - в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- згідно ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій;

- не підлягають стягненню витрати виконавчого провадження, оскільки фактично ніяких дій по виконанню виконавчого документа відповідачем не проводилось.

У відзиві УДВС ГТУЮ в Одеській області зазначено, що державним виконавцем виконавчі дії проведено у чіткій відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа №1540/3285/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії (на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №103) щодо зменшення з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2018 року ОСОБА_1 пенсії, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у задоволенні клопотання ГУПФ України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року - відмовлено. Апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто апелянту.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області подано заяву про примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі №1540/3285/18, у зв`язку з відмовою боржника добровільно виконувати рішення суду, до якої додано виконавчий лист №1540/3285/18 від 19 грудня 2018 року (а.с. 51-54).

04 січня 2019 року ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області на підставі заяви та виконавчого листа по справі №1540/3285/18 від 19 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження №58002835.

04 січня 2019 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенко С.Б. винесено постанову про стягнення з ГУПФ України в Одеській області виконавчого збору у розмірі 16 692 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про виконавче провадження" прямо передбачає обов`язок боржника сплати виконавчого збору при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, тобто незалежно від провадження державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, а тому відповідач законно та обґрунтовано прийняв оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 4, 26, 27, п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягується, судова колегія зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 04 січня 2019 року.

Між тим, апелянтом не заперечувалося, що доплата пенсії за період з 01 січня 2018 року по 15 листопада 2018 року в сумі 14 134,95 грн. на момент відкриття виконавчого провадження сплачена не була, а отже, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, на час винесення спірних постанов, рішення суду у повному обсязі виконано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено та відповідач не мав.

На час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. Стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є прямим обов`язком державного виконавця.

За таких обставин, судова колегія вважає необґрунтованим довід апелянта про те, що оскільки фактично ніяких дій по виконанню виконавчого документа відповідачем не проводилось, а тому виконавчий збір не підлягає стягненню.

Крім того, судова колегія звертає увагу на положення, викладені в ст. 124 Конституції України, а саме судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вище зазначеного судова колегія вважає, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно про стягнення виконавчого збору, судова колегія не вбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі №712/5014/17 від 20 лютого 2019 року.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.