Справа № 607/5320/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5780/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2019 року (рішення ухвалено у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Сливка Л. М., повний текст рішення виготовлено 10 травня 2019 року) у справі № 607/5320/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради (з врахуванням заміни на належного відповідача) про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Мигдаля Б. І. про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки серії ТЕ № 000190 від 21.02.2019, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення в розмірі 510 грн, а провадження у справі закрити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2019 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не вчинив порушення вимог пункту 17.1 Правил дорожнього руху України, оскільки здійснив паркування за межами «смуги для руху маршрутних транспортних засобів». Апелянт вказує, що здійснював рух з боку вулиці Живова, де відсутній дорожній знак 5.11 «смуга для руху маршрутних транспортних засобів».

Апелянт зазначає, що термін, вжитий в оскарженій постанові, «здійснив стоянку» в зоні дії знаку 5.11 «смуга для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив пункт 17.1 Правил дорожнього руху України, не є тотожним термінам наведеними у самій нормі Правил дорожнього руху України, де порушенням визначається як «рух і зупинка». Так, відповідачем не надано доказів руху позивача смугою для руху маршрутних транспортних засобів.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ТЕ № 000190 від 21.02.2019, як вважає апелянт, не містить відомостей про адресу веб-сайту в мережі інтернет, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням затвердженої форми складання постанови.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 10.05.2019 та прийняти нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги.

На апеляційну скаргу позивача Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова відповідача винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення, а саме стоянку в місці, де це заборонено пунктом 17.1 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ № 000190 від 21 лютого 2019 року, ОСОБА_1 21.02.2019 о 10:25 год на транспортному засобі «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив стоянку в смузі для руху маршрутних транспортних засобів (знак 5.11) по вулиці Живова 9 у місті Тернополі, чим порушив пункт 17.1 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн згідно частини 3 статті 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 8.1 розділу 8 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, дорожніх знаків.

Пунктом 5.11 розділу 33 ПДР України передбачено дорожній знак «смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.

Дія знаку поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знаку, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Згідно з пунктом 17.1. ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

У відповідності до частини 3 статті 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Згідно пункту 3.12 Положення про управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 22.02.2019 № 7/32/27 та підписане міським головою С. В. Надалом, управління (його посадові особи) розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), частинами першою і другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторонами у справі не оспорюються повноваження інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що з наявних в матеріалах справи фотоматеріалів видно, що ділянка дороги по вул . Живова в місті Тернополі в місці вчинення адміністративного правопорушення має по дві смуги руху в кожному напрямку. Зустрічні потоки розділені подвійною суцільною лінією. Вказане підтверджується схемою організації дорожнього руху на вказаній ділянці.

Над крайньою правою смугою руху по вул. Живова встановлено підвісний дорожній знак 5.11 (смуга для руху маршрутних транспортних засобів).

На третьому по рахунку фото зображено підвісний дорожній знак 5.12 (кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів), встановлений над тією ж крайньою правою смугою руху.

Таким чином, на вказаному відрізку дороги по вул. Живова заборонена зупинка не маршрутних транспортних засобів, відповідно до пункту 17.1. ПДР України.

В свою чергу там заборонена і стоянка, згідно з підпунктом а) пункту 15.10 ПДР України, яким визначено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Водночас транспортний засіб позивача, котрий не є маршрутним, припаркований з правої сторони крайньої правої смуги руху по вул. Живова, що зафіксовано на фото.

Отже, позивачем порушено пункт 17.1 ПДР, за що його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач здійснював рух з боку вулиці Живова, де відсутній дорожній знак 5.11 «смуга для руху маршрутних транспортних засобів», суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобіль позивача припаркований не навпроти лінії розмітки 1.5, що давало б йому можливість її перетнути, а у місці де наявна розмітка 1.3, яка забороняє це робити.

Таким чином, аргумент апеляційної скарги щодо руху позивача з боку вулиці Живова не заслуговує на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ТЕ № 000190 від 21.02.2019 не містить відомостей про адресу веб-сайту в мережі інтернет, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням затвердженої форми складання постанови, то суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірній постанові міститься посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет - https://rada.te.ua/. Перейшовши за посиланням, обравши відповідну рубрику та ввівши необхідні параметри (серію та номер постанови, а також серію та номер транспортного засобу) можливо ознайомитись з даними, визначеними приміткою до статті 142 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про те, що інспектором винесено постанову без дотримання встановленої форми є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, необґрунтованими є доводи апелянта про відсутність його вини у вчиненні порушення вимог ПДР України щодо здійснення стоянки транспортним засобом у забороненому місці.

Колегія суддів також враховує, що оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2019 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2019 року у справі № 607/5320/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський