Справа № 640/5220/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5220/19 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі

у справі №640/5220/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просив:

- визнати протиправною та незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2017 на підставі заяви позивача від 25.07.2017 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.08.2017 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із врахуванням наданих у заяві позивача від 25.07.2017 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перерахунку пенсії документів, а саме: архівної довідки №С-1821 від 14.03.2017 року, архівної довідки №С-1819 від 14.03.2017 року про заробітну плату з 1979 року по 1982 року, копії трудового договору з Мурманським траловим флотом від 19.09.1975 року, копії трудового договору від 19.09.1981 року, довідки №11-578 від 18.05.2017 року про заробітну плату за період з 12.08.1975 року по 1977 рік, довідки №11-578 від 18.05.2017 року про заробітну плату за період з 1978 року по 24.01.1979 року, довідки №11-579 від 18.05.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, скаргу ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позови подані позивачем мають різні підстави, предмет та сторони, відповідно не підпадають під вимоги статті 170 КАС України.

Відповідачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду продовження розгляду, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті виходив з вимог статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у даному спорі вже є судове рішення, яке набрало законної сили, що виключає можливість його повторного вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів в повній мірі не погоджується з даним висновком суду у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на ту обставину, що із доданих позивачем документів вбачається, що останнім вже оскаржувалися дії Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду у м. Києві (правонаступником якого згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 №821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) до Голосіївського районного суду міста Києва.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.05.2018 по справі №752/18817/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі заяви від 25 липня 2017, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 викладене у заяві від 25 липня 2017 року, з урахуванням викладених висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з позовної заяви вбачається, що у даній справі позивач просить визнати протиправною та незаконною відмову саме Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2017 на підставі заяви позивача від 25.07.2017 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перерахунку пенсії.

Натомість, як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 судом вирішувався спір щодо визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії з 01.08.2017 року; зобов`язання Правобережного ОУПФ здійснити перерахунок пенсії з 01.08.2017 року із врахуванням наданих документів, а саме: архівної довідки №С-1821 від 14.03.2017 року, архівної довідки №С-1819 від 14.03.2017 року про заробітну плату з 1979 року по 1982 року, копії трудового договору з Мурманським траловим флотом від 19.09.1975 року, копії трудового договору від 19.09.1981 року, довідки №11-578 від 18.05.2017 року про заробітну плату за період з 12.08.1975 року по 1977 рік, довідки №11-578 від 18.05.2017 року про заробітну плату за період з 1978 року по 24.01.1979 року, довідки №11-579 від 18.05.2017 року.

Виходячи з аналізу заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що у даному спорі вже є судове рішення, яке набрало законної сили, що виключає можливість його повторного вирішення в порядку адміністративного судочинства, оскільки вказані справи мають різний предмет спору.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі вимог статті 170 КАС України.

Як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Разом із тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової ухвали про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2019 року.