Справа № 320/2926/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

18 червня 2019 року м. Київ № 320/2926/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання винити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом третім частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом п`ятим частини першої цієї ж статті закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, спір виник у зв`язку з відмовою у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності ІІІ групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 05.06.2019.

При цьому позивач вказує, що на виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та необхідним переліком документів про виплату одноразової допомоги. У вересні 2018 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано з відмовою направляти його документи на адресу Міністерства оборони України.

Також позивач вказує, що в подальшому на його адресу Міністерством оборони України було надіслано листа з відмовою в призначенні йому одноразової грошової допомоги, яку він оскаржив до Окружного адміністративного суду м. Києва, проте рішенням суду від 28.05.2019 у справі № 826/15607/18 йому було відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що ним строк звернення до суду за захистом його порушених прав, пропущений з поважних причин та просить поновити процесуальний строк звернення до суду.

З викладеного вбачається, що позивач акцентує увагу, що про порушення своїх прав він дізнався у вересні 2018.

Таким чином строк звернення до суду сплинув у квітні 2019 року.

У свою чергу, слід зазначити, що до суду позивач звернувся лише 05.06.2019, тобто поза межами процесуальних строків установлених Кодексом адміністративного судочинства України, що підтверджується відбитком штемпелю відділення поштового зв`язку, у якому надійшла позовна заява до суду.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на те, що він звертався до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, а у вересні місяці 2018 від ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано лист з відмовою направляти документи до Міноборони України.

Проте, позивач не вказує, коли саме він звертався до відповідача із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги, що унеможливлює суду встановити сосен з якого позивач дізнався про порушення свої прав, тому позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви слід надати письмові пояснення із зазначенням дати, коли він звертався до відповідача із вищевказаною заявою.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також, як вбачається з матеріалів справи позивачем не долучено до матеріалів справи відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення його документів на адресу Міністерства оборони України, яку як вказує позивач ним було отримано у вересні 2018 року.

Таким чином позивачу слід надати суду належним чином засвідчену копію листа ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову направляти його документи на адресу Міністерства оборони України та докази отримання вказаного листа саме у вересні 2018 року.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно це день коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, послання позивача на розгляд Окружним адміністративним судом справи № 826/15607/18 за його позовом до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та прийняття рішення про відмову у задоволенні позову від 28.05.2019 не може розглядати судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджали йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист, оскільки позивач не був позбавлений можливості в межах вказаного провадження пред`явити позовні вимоги до Київського обласного військового комісаріату.

Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 14 березня 2018 року по справі №820/4922/17 поважними можуть визнаватися ті причини, які не залежали від волі позивача та створювали об`єктивні перешкоди в реалізації ним свого права на звернення до суду.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п. 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, позивачу слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про те, що певні обставини об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, а також докази на їх підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачем всупереч вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено у позовній заяві свою адресу електронної пошти.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказаний недолік може бути усунений позивачем шляхом подання до суду:

- позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням адреси електронної пошти позивача;

- належним чином засвідчену копію листа ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову направляти його документи на адресу Міністерства оборони України та докази отримання вказаного листа саме у вересні 2018 року.

- письмових пояснень із зазначенням терміну, коли позивач звертався до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги;

- пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про те, що певні обставини об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, а також докази на їх підтвердження.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського обласного військового комісаріата про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.