Справа № 1340/3668/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4098/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в справі №1340/3668/18 (суддя Мартинюк В.Я., м. Львів, повне судове рішення складене 18 жовтня 2018 року) за позовом акціонерного товариства «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» до Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області Темченко Людмили Сергіївни про визнання протиправним та скасування припису і постанови,-

встановив:

У серпні 2018 року акціонерне товариство (надалі АТ) «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» звернулося в суд з позовом до Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області Темченко Людмили Сергіївни, в якому просило визнати протиправними та скасувати: а) припис департаменту ДАБІ у Полтавській області №42 від 26.06.2018 про зупинення підготовчих та будівельних робіт;

б) постанову департаменту ДАБІ у Полтавській області № П-5-18-Ю від 27.06.2018 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням від 18 жовтня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанови та припису, оскільки виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності зафіксовані актом перевірки, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), який поряд з іншими документами, зокрема, протоколом та приписом, були підписані представником позивача без зауважень.

Відтак, вважає, що позивач погодився з виявленими порушеннями та застосованим штрафом.

Вказує на те, що посадова особа Департаменту діяла з дотриманням вимог «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою КМ України від 23 травня 2011 року №553.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що Наказом департаменту ДАБІ у Полтавській області від 22.06.2018 №163П вирішено провести позапланову перевірку на об`єкті: «Будівництво асфальтно - бетонного заводу в промисловій зоні, в межах с. Бутенки Кобелецького району Полтавської області» щодо порушення суб`єктом містобудування фірмою «Онур» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 20.06.2018 року.

Направленням департаменту ДАБІ у Полтавській області для проведення позапланового заходу від 22.06.2018 року №274 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» направлено головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 департаменту ДАБІ у Полтавській області Темченко Л.С.

26.06.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту ДАБІ у Полтавській області Темченко Л.С. складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

На підставі вказаного вище акта винесено припис №42 про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 26.06.2018 року.

27.06.2018 року департаментом ДАБІ у Полтавській області винесено постанову №П-5-18-ю, якою Представництво « ОСОБА_1 » визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 17 620 грн.

Не погодившись із вказаними вище приписом та постановою, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що припис та постанова не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки винесені стосовно ОСОБА_2 «Онур», яке не є юридичною особою, та, відповідно, суб`єктом містобудування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі Порядок), за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до п. 17 Порядку у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Згідно з частиною 2 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» даний Закон встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відтак, з огляду на вказані вище норми, слід дійти висновку, що суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у вигляді штрафу є суб`єкти містобудування, якими в розумінні зазначених Закону та Порядку є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи.

Матеріалами справи підтверджується, що АТ «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» діє в Україні через Представництво фірми «Онур».

Свідоцтво Міністерства економічного розвитку і торгівлі України свідчить про реєстрацію Представництва фірми «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» за реєстраційним №ПІ-3597 з 15.11.2005 року.

Згідно з відомостями з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України Представництво «Онур» створено 15.11.2005 року, дата та номер останньої реєстрації від 21.05.2015 №ПІ-3597, ідентифікаційний код 26579227, правовий статус суб`єкта без права юридичної особи.

Таким чином, оскаржувані постанова та припис винесені стосовно Представництва «Онур», яке не є юридичною особою, не може виступати суб`єктом містобудування, а відтак, і нести відповідальність за порушення в сфері містобудівної діяльності.

З огляду на викладене, обґрунтованим вважає колегія суддів висновок суду першої інстанції про те, що припис від 26.06.2018 №42 та постанова від 27.06.2018 №П-5-18-ю не відповідають передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості та пропорційності індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується, що факт сплати позивачем штрафу не є доказом того, що припис та постанова складені у відповідності до чинного законодавства України.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Як передбачено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Всупереч зазначеному, відповідачі не надали суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність їхніх дій.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в справі №1340/3668/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 12.06.2019.