Справа № 1.380.2019.000796
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000796
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

з участю:

представника позивача Кушнір А.З.

представника відповідача Пасічник Ю.В.

представника відповідача Яковчук С.Ю.

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Львівській області.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду 19.02.2019 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» у якій містяться вимоги :

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС від 23.10.2018 р. щодо накладення штрафу у розмірі 74460,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС від 23.10.2018 р. щодо накладення штрафу у розмірі 3723,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням положень п. 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295, п.п. 6, 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509, порядку і способу передбаченому законодавством (ст. 19 Конституції України), принципів пропорційності, прав позивача на участь в процесі прийняття рішення та на справедливий розгляд (ст. 2 КАС України), що порушує право позивача на вільне здійснення господарської діяльності.

Зокрема зазначає, що 04.10.2018 відповідач склав припис, яким зобов`язав Товариство усунути виявлені в результаті інспекційного відвідування порушення, про що повідомити відповідача до 19.10.2018.

Вказаний припис складено інспектором праці Пилипцем P. ОСОБА_1 . на підставі службового посвідчення № 1402, а в журналі реєстрації перевірок Товариства інспектором вказано посвідчення під номером 1404. При цьому, 19.10.2018 на виконання вимог Припису позивачем подано письмові пояснення про усунення виявлених порушень із доданими документами, що підтверджують їх усунення.

Вважає, що порушення позивачем вимог КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці» щодо індексації заробітної плати двом працівникам за грудень 2017 року помилково кваліфіковано відповідачем як недотримання мінімальних гарантій в оплаті праці, що тягне за собою накладення штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Вказує, що технічні та неумисні помилки щодо обрахування та сплати індексації не можуть вважатись недотриманням мінімальних гарантій в оплаті праці та каратись штрафом у такому великому розмірі.

Разом з тим, зазначає, що об`єкт інспекційного відвідування не може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, якщо всі встановлені порушення були усунуті згідно із вимогами припису.

Вважає безпідставним притягнення позивача на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 (у зв`язку з невиплатою індексації), усунення виявленого порушення в добровільному порядку, шляхом здійснення нарахування та виплати суми індексації заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 54,62 грн та 51,20 грн відповідно, застосування відповідачем штрафної санкції в розмірі 74460,00 грн є непропорційним видом фінансової відповідальності у співвідношенні до виявленого порушення законодавства про працю (п. 8 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, в порушення строків, передбачених п. 29 Постанови № 295 відповідачем складено оскаржувані постанови про накладення фінансових санкцій тільки 23.10.2018, а не одночасно із складенням припису від 04.10.2018.

Також, всупереч Порядку № 509, позивачем отримано виклик № 521/1/11-39 від 16.10.2018 про розгляд справи 23.10.2018 року о 15:00, лише 23.10.2018 року о 15:20, про що повідомлено відповідача листом № 23-10/8-1 від 23.10.2018. Також, в порушення вимог ч. 2 п. 8 Постанови № 509 відповідачем складено одразу дві оскаржувані постанови. Враховуючи наведене вважає, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем протиправно, а тому позов підлягає до задоволення.

Представник відповідача проти позову заперечив, долучив до матеріалів справи відзив, в якому зазначено, що відповідачем повністю додержано передбачену чинним законодавством процедуру притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності.

Зазначає, що інспекційне відвідування провів інспектор праці Пилипець Р ОСОБА_4 Ю., номер службового посвідчення № НОМЕР_1 . При цьому, при складанні припису інспектором праці допущено описку, замість № 1404 вказано № 1402. Водночас, вказує, що допущена в приписі описка не спростовує виявлених порушень, а також не має жодного відношення до оскаржуваних постанов.

Також зазначає, що допущені позивачем порушення не можуть кваліфікуватися відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, оскільки таким передбачено відповідальність у виді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі.

Крім того вказує, що та обставина, що позивачем усунуто порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. і 3 Закону України «Про оплату праці» не є підставою для звільнення його від передбаченої Законом відповідальності передбаченої абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, оскільки згідно п. 29 цього ж Порядку заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування

Стверджує, що порушення правил обчислення індексу споживчих цін не є порушенням Порядку № 1078, оскільки позивачем взагалі не обчислювалися індекси споживчих цін відносно працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Вказаним працівникам не проведено індексацію заробітної плати у встановленому Законом порядку, що є порушенням саме ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Відтак, вчинене позивачем порушення вірно кваліфіковане за абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Також зазначає, що Пунктом 29 Порядку № 295 передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису. Разом із тим, порядок вжиття заходів із застосування штрафних санкцій передбачених частиною 2 ст. 265 КЗпП України чітко регламентований Порядком № 509, де уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

В ході інспекційного відвідування встановлено з платіжних відомостей за 2017 та відомостей на виплату готівки за 2018, що заробітна плата працівникам позивача за листопад 2017 виплачена через касу Товариства 15.12.2017 одним платежем, заробітну плату за січень 2018 виплачено 19.02.2018 одним платежем, заробітну плату за березень 2018 виплачено 17 та 18.04.2018. Зазначає, що на виконання вимог припису позивач зазначив, що усунув порушення вимог п. 2.5, п. 7.1 Інструкції № 58, ч. 4 ст. 79 КЗпП України, ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 117 КЗпП України. На виконання припису позивач повідомив, що заробітна плата виплачується ним 2 рази на місяць та долучив копії відомостей на виплату готівки. Однак, з наданих відомостей встановлено, що позивач не усунув порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України. Зокрема, згідно відомостей на виплату готівки №38,39,40,41 від 26.09.2018 та №42, 44 від 05.10.2018 та №43 від 08.10.2018. Тобто, остаточна виплата заробітної плати за вересень здійснена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме 08.10.2018.

Також зазначає, що у відповідності до вимог Порядку № 509, відповідачем 12.10.2018 року прийнято рішення про призначення на 23.10.2018 року справи накладення штрафу на ТзОВ «Дитячий центр здоров`я». Про розгляд справи позивача повідомлено листом від 16.10.2018 року № 521/1/11-39. Даний лист скеровано позивачу рекомендованим листом 17.10.2018 року у передбачений п. 6 Порядку № 509 строк. Номер поштового відправлення 445 та відповідно до даних відстеження поштових відправлень відправлення вручено одержувачу особисто 19.10.2018 року. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що у листі Держпраці України від 07.05.2018 року № 3570/4.1/4.1-ДП-18 вказано, що порушення правил обчислення індексу споживчих цін не свідчить про порушення мінімальних гарантій в оплаті праці. Тому, на думку позивача, така позиція по суті підтверджує те, що технічні помилки, пов`язані із обрахуванням та сплатою індексації не варто трактувати як недотриманням мінімальних гарантій в оплаті праці.

Вважає, що при визначенні суми санкції відповідачем проігноровано принципи пропорційності та індивідуалізації покарання, які є складовою визнаного українською правовою системою принципу верховенства права.

Крім того, зазначає, що згідно із ч. 5 ст. 241-1 КЗпП, яка встановлює порядок обчислення строків, передбачених цим кодексом, коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Тобто 7-денний строк виплати заробітної плати обчислювався з 01 жовтня 2018 року (понеділок) по 07 жовтня 2018 року (неділя), і оскільки останній день припав на неділю (вихідний день), то днем закінчення відповідного строку вважається понеділок, тобто 08 жовтня 2018 року. Тому, вважає, що товариством усунуто порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України.

Зазначає, що лист від 16.10.2019 р. № 521/1/11-39 вручений одержувачеві 19.10.2018 року, однак працівник пошти помилився щодо одержувача, залишивши дане відправлення працівнику Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру, що знаходиться за однаковою адресою з позивачем. Тому фактично позивач дізнався про розгляд справи 23.10.2018 року.

В поданих відповідачем запереченнях на відповідь на відзив вказано, що законодавство, яке встановлює порядок та підстави притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності за порушення законодавства про працю не наділяє уповноважених посадових осіб Управління дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства про працю. Так, посадові особи Управління при розгляді справи про накладення штрафу не мають права збільшувати чи зменшувати розмір штрафу за порушення вимог законодавства про працю, а також звільняти суб`єктів господарювання від відповідальності за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, якщо таке порушення підтверджується достатніми і допустимими доказами, зібраними в ході інспекційного відвідування.

Також зазначив, що позивачем не усунуто порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 115 КЗпП України у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Також зазначає, що із Порядку № 509 не слідує того, що Управління повинне забезпечити одержання суб`єктом господарювання скерованого йому рекомендованого листа вже за 5 днів до розгляду справи.

Ухвалою суду від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи та

встановив:

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 01.10.2018 року № 2273-П (а.с.72), у період з 03.10.2018 року по 04.10.2018 року проведено інспекційне відвідування у ТзОВ «Дитячий центр здоров`я» про що складено акт від 04.10.2018 року № ЛВ2001/1404/АВ, у якому зафіксовано виявлені порушення законодавства про працю. (а.с.17-30)

04.10.2018 року інспектором винесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ/2001/1404/АВ/П. (а.с.12)

Як встановлено судом, інспекційне відвідування провів інспектор праці Пилипець Р.Ю., номер службового посвідчення № НОМЕР_1 , що підтверджується журналом реєстрації службових посвідчень (а.с.73-74) та актом про прийняття-передачу службових посвідчень інспекторів праці (а.с. 75).

12.10.2018 року відповідач прийняв рішення №ЛВ 2001/1404/АВ/МГ/ІП про розгляд справи про накладення штрафу на ТзОВ «Дитячий центр здоров`я» на 23.10.2018 року, яке направлено на адресу позивача. (а.с.76-80)

23.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 3723,00 грн на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням вимог ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» - у Товаристві заробітна плата виплачується один раз на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. (а.с.10)

23.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 74 460,00 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ «Про оплату праці» - у грудні 2017 р. не нарахована та не проведена до оплати індексація заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .. (а.с.11)

Не погоджуючись з прийнятими постановами відповідача про накладення штрафу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Згідно з п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100, територіальним органом Держпраці на території Львівської області є Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 року № 75 (далі - Положення № 75) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно п.п. 1 п. 3 Положення № 75 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення № 75 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п. 49 цього ж пункту, Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення № 96).

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією, зокрема, ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

Відповідно до п. 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно приписів ст. 10 Закону України Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання має, зокрема, право перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу та, відповідно, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Згідно з п.19 та п.20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно з п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Суд встановив, що 04.10.2018 року відповідачем складено акт інспекційного відвідування №ЛВ2001/1404/АВ, в якому зафіксовано виявлені в ході здійснення контрольного заходу порушення вимог законодавства про працю, а саме ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ «Про оплату праці», зокрема : не обчислювалися індекси споживчих цін відносно працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ; за 2018 заробітна плата працівникам позивача за листопад 2017 була виплачена через касу Товариства 15.12.2017 одним платежем, заробітна плата за січень 2018, була виплачено 19.02.2018 одним платежем, заробітна плата за березень 2018 було виплачено 17 та 18.04.2018.

Згідно п. 24 Порядку № 295 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Судом встановлено, що вказаний акт інспекційного відвідування №ЛВ2001/1404/АВ від 04.10.2018 року підписаний уповноваженою особою зі сторони позивача керівником ОСОБА_6 без жодних зауважень та заперечень, інспектором праці видано припис на усунення порушення від 04.10.2019 року №ЛВ2001/1404/АВ/П.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС від 23.10.2018 р. щодо накладення штрафу у розмірі 74460,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України суб`єкти господарювання несуть відповідальність у виді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078). Даним Порядком визначені види грошових доходів, які підлягають індексації, визначено механізм обчислення індексу споживчих цін, суми індексації, яка підлягає до виплати тощо.

Також, згідно абзацу 6 п. 4 Порядку № 1078 у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1078 особі, яка працює за сумісництвом, видається на її вимогу довідка з основного місця роботи про розмір доходу, що підлягає індексації, та проіндексованого доходу. На підставі цієї довідки провадиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати за основним місцем роботи. Аналогічно індексуються доходи, які одержують громадяни на умовах погодинної оплати праці поза основним місцем роботи, та доходи громадян, що працюють за договорами цивільно-правового характеру.

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивачем не проведено індексацію заробітної плати ОСОБА_2 (прийнята з 05.07.2017 на посаду адміністратора за основним місцем роботи згідно наказу №12 від 05.07.2017) у грудні 2017 року та ОСОБА_5 (прийнятий з 16.08.2017 на посаду сестри медичної за основним місцем роботи згідно наказу №20 від 15.07.2017) у грудні 2017 року. Дане порушення підтверджується табелями обліку використання робочого часу працівників, оборотно-сальдовими відомостями, платіжними відомостями на виплату заробітної плати, щомісячними звітами про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове загальнодержавне соціальне страхування до органів доходів і зборів в період з 01.07.2017 по 31.12.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України Про оплату праці норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Згідно ст. 1 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно - правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії до державних соціальних гарантій відноситься, зокрема, індексація доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Стаття 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначає, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно- правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 33 Закону України Про оплату праці в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є гарантією в оплаті праці, яка передбачена Кодексом законів про працю України, вона є мінімальною державною гарантією в оплаті праці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.04.2018 року в справі № 816/2325/16.

Суд звертає увагу, що усунення позивачем порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», не є підставою для звільнення його від передбаченої Законом відповідальності передбаченої абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Разом з тим, згідно п. 29 цього ж Порядку заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Покликання позивача на те, що порушення правил обчислення індексу споживчих цін є порушенням Порядку № 1078 та не свідчать про порушення мінімальних гарантій в оплаті праці, суд не бере до уваги, оскільки як встановлено з матеріалів справи позивачем не обчислювалися індекси споживчих цін відносно працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Вказаним працівникам не було проведено індексацію заробітної плати у встановленому Законом порядку, що є порушенням саме ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», а не Порядку № 1078.

Відтак, вчинене позивачем порушення вірно кваліфіковане відповідачем за абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Суд звертає увагу позивача, що покликання на ст. 3-1 Закону України «Про оплату праці» є безпідставним, оскільки така не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ст. 3-1 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. При обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров`я, за роботу в нічний та надурочний час, роз`їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат. Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Разом із тим, з матеріалів справи встановлено, що впродовж 2017 року працівникам Кичмі Н.В. та Челідзе А.В. заробітна плата за виконану ними норму робочого часу нараховувалася лише у розмірі встановленого посадового окладу, який не був меншим мінімального розміру заробітної плати.

Відтак, виплачена цим працівникам винагорода за виконану роботу не може включати в себе індексацію заробітної плати.

На покликання позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови всім критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в т.ч. і критерію пропорційності, суд зазначає, що абзацом четвертим ч. 2 ст. 265 КЗпП України не передбачено мінімальних та максимальних розмірів санкцій за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а передбачено фіксований розмір санкції у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, на момент виявлення порушення, за кожного працівника щодо якого скоєне порушення. При цьому, передбачений Законом розмір штрафу не залежить від розміру не проведеної індексації, а також причин, з яких ця індексація не була проведена.

Суд погоджується з покликанням відповідача на те, що законодавство, яке встановлює порядок та підстави притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності за порушення законодавства про працю не наділяє уповноважених посадових осіб Управління дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства про працю.

Так, посадові осіб Управління при розгляді справи про накладення штрафу не мають права збільшувати чи зменшувати розмір штрафу за порушення вимог законодавства про працю, а також звільняти суб`єктів господарювання від відповідальності за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, якщо таке порушення підтверджується достатніми і допустимими доказами, зібраними в ході інспекційного відвідування.

Таким чином, ст. 265 КЗпП України передбачає імперативний обов`язок суб`єкта господарювання понести фінансову відповідальність за допущені правопорушення та не містить жодних застережень щодо звільнення від такого.

Щодо покликання позивача на те, що штраф на підставі абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України не накладено одночасно з винесенням припису слід зазначити наступне.

Пунктом 29 Порядку № 295 передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Однак, суд зазначає, що механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року ( далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Таким чином, вищевказане спростовує покликання позивача, оскільки прийняття постанови про накладення штрафу одночасно із винесенням припису суперечило б вимогам Порядку № 509.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС від 23.10.2018 р. щодо накладення штрафу у розмірі 3723,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено з матеріалів справи, що під час проведення інспекційного відвідування виявлено порушення вимог п. 2.5, п. 7.1 Інструкції № 58, ч. 4 ст. 79 КЗпП України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, зокрема в ході інспекційного відвідування з платіжних відомостей за 2017 та відомостей на виплату готівки за 2018 заробітна плата працівникам позивача за листопад 2017 була виплачена через касу Товариства 15.12.2017 одним платежем, заробітну плату за січень 2018 було виплачено 19.02.2018 одним платежем, заробітну плату за березень 2018 було виплачено 17 та 18.04.2018.

Також на усунення цих порушень позивачу винесено припис та встановлено строк його виконання.

Дані порушення відповідно до абзацу 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, передбачають відповідальність у виді штрафу за порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог припису позивач надав пояснення від 19.10.2018 відповідачу про усунення виявлених порушень та долучив підтверджуючі документи, де зазначено зокрема, що на виконання припису в цій частині, заробітна плата виплачується ним 2 рази на місяць та долучив копії відомостей на виплату готівки. (а.с.31)

Однак, як встановлено з наданих відомостей, позивач не усунув порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України.

Зокрема, згідно відомостей на виплату готівки №38,39,40,41 від 26.09.2018 та №42, 44 від 05.10.2018 та №43 від 08.10.2018, встановлено, що остаточна виплата заробітної плати за вересень здійснена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме 08.10.2018. (а.с.32-40)

На покликання позивача, що 07.10.2018 (неділя) вихідний день, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 115 КЗпП України у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Тому суд дійшов висновку, що позивачем не було усунуто порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України, а відтак і вимог припису.

Судом встановлено, що Головним Управлінням Держпраці у Львівській області 12.10.2019 року прийнято рішення №ЛВ2001/1404/АВ/МГ/ІП, щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача та 17.10.2018 року направлено на його адресу разом з викликом від 16.10.2018 року № 521/1/11-39 про розгляд справи. Номер поштового відправлення 445. (а.с.76-80)

Як підтверджується матеріалами справи, повідомлення про розгляд справи 23.10.2018 року о 15:00 вручено за офіційною адресою позивача 19.10.2018 року о 13:00, тобто за 4 дні до розгляду. (а.с.81)

Згідно п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Суд звертає увагу на те, що пункт 6 Порядку № 509 встановлює вимоги до способів та строків вжиття відповідних заходів спрямованих на інформування суб`єктів господарювання про розгляд справи, а не визначає обов`язку суб`єкта владних повноважень перевіряти про надходження таких до адресата.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Згідно частини другої цієї ж статті письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Крім того, порядок надіслання та одержання простої і рекомендованої поштової кореспонденції регулюється Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270.

Із змісту Правил № 270 відповідальним за доставку поштового відправлення є оператор поштового зв`язку.

Згідно правової позиції Верховного Суду, щодо застосування норм Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, сформованої у постановах від 20.06.2018 року по справі № 809/1198/17, від 13.06.2018 року по справі № 820/6755/16 фактичне неотримання надісланого листа не залежить від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення. Абонент самостійно визначає як організувати відносини з оператором поштового зв`язку, щоб забезпечити отримання надісланої йому кореспонденції. Зокрема, абонент-юридична особа може укласти договір та встановити абонентську скриньку, може отримувати кореспонденцію безпосередньо у відділенні поштового зв`язку. Відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача). Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. У зв`язку з цим, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надіслання виклику на розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, рекомендованим листом за шість днів до самого розгляду є належним повідомленням про розгляд справи в розумінні п. 6 Порядку № 509.

Відповідно до п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не подавав клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату, лише надіслав лист, яким повідомив про свою відсутність на розгляді справи у зв`язку із отриманням виклику про розгляд справи 23.10.2018 року о 15:20 год. При цьому, у вказаному листі позивач не просив відкласти розгляд справи на іншу дату. (а.с.44)

Судом встановлено, що 23.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 3723,00 грн на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням вимог ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 74 460,00 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ «Про оплату праці».

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що індексація заробітної плати є мінімальною гарантією в оплаті праці (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 816/2325/16), відповідачем було правомірно накладено штраф згідно абзацу 4 частини 2 ст. 265 КЗпП України в розмірі 74 460,00 грн за порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України Про оплату праці за недотримання мінімальних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд також дійшов висновку, що відповідачем було правомірно накладено штраф на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 3723,00 грн, у зв`язку з порушенням вимог ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 257, 294, 295, КАС України, суд -

ухвалив:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Дитячий центр здоров`я про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Львівській області - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.06.2019 року.

Суддя Коморний О.І.