Справа № 240/5455/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5455/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

13 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника апелянтів: Чернюка О.В.

представника позивача: адвоката Клинчука І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року (рішення прийнято у м. Житомирі, повний текст рішення складено 05.03.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо повернення заяви та матеріалів ОСОБА_1 без прийняття рішення згідно з п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 №208-VІІІ);

- зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення згідно статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 №208-VІІІ).

2. У обґрунтування позову зазначив, що призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707, можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015. Вказує, що він набув таке право у грудні 2015 року, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути визначений відповідно із Законом України №565-ХІІ від 20.12.1990, і виплата має здійснюватися відповідно до Порядку №850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Вважає, твердження відповідачів про те, що він не має права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" є безпідставними.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 позов задоволено.

3.1. Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо повернення заяви та матеріалів ОСОБА_1 без прийняття рішення згідно з п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

3.2. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до статті ст.23 Закону України «Про міліцію» (у редакції Закону України «Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13.02.2015 №208-VІІІ).

3.3. Зобов`язано Державну фіскальну службу України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення згідно статті ст.23 Закону України «Про міліцію» (у редакції Закону України «Про внесення змін до ст.23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13.02.2015 №208-VІІІ).

4. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як працівник податкової міліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у розмірі, визначеному Порядком №850.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Скаржники вважають оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

6. Апелянти зазначили, що суд першої інстанції не врахував, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність згідно із Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», тому на момент звернення позивача із заявою про виплату одноразової допомоги відсутні правові підстави для її виплати.

7. Також, скаржники зазначили, що положення Порядку №850 не поширюється на працівників податкової міліції, а постанова КМУ від 12.05.2007 №707, яка визначає порядок отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності працівнику податкової міліції, застосовується до моменту набрання чинності (12.03.2015) Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, проте позивачу групу інвалідності встановлено з 23.12.2015.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом першої інстанції встановлено, що з 30.10.1995 до 21.09.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та податковій міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

9. Згідно з наказом №204-0 від 17.09.2015 позивач звільнений з органів податкової міліції за станом здоров`я (а.с. 22).

10. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №218836 від 12.01.2016 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 23.12.2015, захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 16).

11. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії НОМЕР_1 від 12.01.2016 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 35% (тридцять п`ять відсотків), пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 17).

12. У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою (рапортом) до начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, у якій просив здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ та долучив наступні документи:

- копію паспорта та ідентифікаційного коду;

- копію довідки МСЕК №2 серії ЖИА №003900 від 12.01.2016;

- довідку МСЕК серії 12 ААА №218896;

- лист НACK "Оранта" та довідку СК "Брокбізнес" (а.с. 18).

13. Згідно з листом № 4776/14/06-30-04-27 від 04.10.2018 Головного управління ДФС у Житомирській області заяву позивача та матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до Порядку від 21.10.2015 №850 направлено на адресу Державної фіскальної служби України для прийняття відповідного рішення (а.с. 19).

14. У подальшому Головне управління ДФС у Житомирській області листом №5402/14/06-30-04-12 від 09.11.2018 надіслало позивачу лист Державної фіскальної служби України №32515/7/99-99-04-04-02-17 від 22.10.2018, у якому повідомлено позивача про відсутність правових підстав для проведення виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» (а.с. 20,21).

15. Позивач, вважаючи, що ДФС України незаконно відмовила йому у виплаті одноразової грошової допомоги, чим порушила його конституційне право на отримання грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач вважає безпідставними твердження відповідачів про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою чинності Закону України «Про міліцію», оскільки п. 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» гарантують збереження одноразових грошових виплат, навіть після втрати сили Законом України «Про міліцію».

17. Скаржники зазначили, що прикінцевими та перехідними положеннями Закону України №580 внесено зміни та доповнення до законодавчих актів, норми яких безпосередньо пов`язані із реалізацією Закону України «Про Національну поліцію», зміни до Податкового кодексу в частині визначення правового та соціального статусу працівників податкової міліції - не вносились, отже законодавець не передбачив поширення приписів ЗУ «Про Національну поліцію» на працівників податкової міліції, тому посилання позивача на пункт 15 розділу XI Прикінцевих та Перехідних Положень даного Закону є безпідставним.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Конституція України.

19. Податковий кодекс України.

20. Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII.

21. Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII.

22. Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

23. Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

24. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

26. Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

27. Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

28. Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».

29. Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

30. Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

31. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18 та від 28 серпня 2018 року у справі № 804/6297/17.

32. Як вбачається з матеріалів справи, наявність зв`язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та встановлено інвалідність у зв`язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

33. За змістом статті 23 Закону України «Про міліцію» порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

34. На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

35. Згідно п. 2 Порядку № 707 одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

36. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13.02.2015 р. № 208-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

37. Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

38. Отже, на час установлення позивачу ІII групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№ 707 і № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію». При цьому, Порядок № 850 прийнятий у зв`язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 р. до вказаної статті 23 Закону змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

39. Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03.10.1997 №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

40. Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

41. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.

42. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

43. Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

44. Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у справі №822/1616/18 (постанова від 06.03.2019).

45. Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015.

46. Зважаючи на те, що втрата працездатності позивача була встановлена з 23.12.2015, тобто під час дії Порядку № 850, висновок суду першої інстанції про розповсюдження на спірні правовідносини цього Порядку є правильним.

47. Відповідно до вимог пункту 6 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

48. Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п. 8 Порядку № 850).

49. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги до ГУ ДФС у Житомирській області було подано повний пакет додатків.

50. Колегія суддів критично оцінює посилання апелянтів на те, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, яким затверджено Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції не поширюються на працівників податкової міліції, оскільки відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію». При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію» (абз. 3 п. 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»), а на виконання ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13.02.2015 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 850, який регламентує порядок виплати одноразової грошової допомоги.

51. Таким чином, позивач як колишній працівник податкової міліції має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до вищенаведених нормативних актів.

52. Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні спору слід також врахувати практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), і зважати на те, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права.

53. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

54. В рішеннях у справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року, "Суханов та Ільченко проти України" від 27.06.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства" (Stec and Others v. the United Kingdom), n. 54, заяви №№ 65731/01 та 65900/01, ЄСПЛ 2005-Х).

55. У рішенні по справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року Суд також вказав, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов`язання за статтею 1 Першого протоколу.

56. У рішенні по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), № 23759/03 та № 37943/06 від 14 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини звертав увагу, що скарги заявника на незаконність застосування у правовідносинах інструкції, яка є підзаконним актом, і незастосування декрету Кабінету Міністрів, який мав силу закону, не були задоволені національними судами, та зазначав про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд дійшов такого висновку у зв`язку з тим, що по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, таким чином, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

57. Таким чином, відсутність механізму нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції не може бути підставою для відмови у виплаті коштів, а тому на переконання суду, позивач як працівник податкової поліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у розмірі, визначеному Порядком № 850.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

58. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

59. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

60. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

61. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

62. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

63. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги відповідачів слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 червня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.