Справа № 760/190/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/190/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лазаренко В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Ганечко О.М.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог частково та їх уточнення, просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оброни України щодо відмови здійснити йому доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499;

- скасувати як незаконний пункт 22 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.11.2016 №105 щодо відмови здійснити йому доплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності з посиланням на пункт 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 24.03.2011 року № 287 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу військової частини згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2011 №61.

21.06.2011 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності, пов`язану з проходженням обов`язків військової служби.

У грудні 2011 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи, в розмірі 27-місячного грошового забезпечення, а саме 184 558, 50 гр., відповідно до Порядку №499 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №815 від 25 липня 2011 року).

У квітні 2016 року ОСОБА_1 встановлено вищу групу інвалідності - інвалід війни 2 групи довічно.

ОСОБА_1 для отримання доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності звернувся із заявою до Київського міського військового комісаріату.

Листом від 19.10.2016 року за №ВСЗ/2578 Київський міський військовий комісаріат направив заяву позивача з доданими до неї документами до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Міністерство оборони України прийняло рішення, оформлене п. 22 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.11.2016 №105, затвердженим Міністром оборони України, яким ОСОБА_1 у призначенні доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності відмовило, з тієї підстави, що заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін від первинного встановлення групи інвалідності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІІ від 25.03.1992 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини другої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (тут та надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 2 Порядку №975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як свідчать матеріали справи, право на отримання одноразової грошової допомоги позивач набув 21.06.2011.

Станом на 21.06.2011 порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

Згідно п.п. 2 п. 2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Згідно п.п. 4 п. 2 Порядку №499, у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, на час подання позивачем заяви про доплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон № 2011-ХІІ, в редакції від 10.03.2010 та Порядок № 499 в редакції від 22.10.2009.

Частина четверта ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачає: «Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.»

Аналогічні положення закріплені у п. 8 Порядку №975.

Положеннями частини першої ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що право позивача на отримання доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності було предметом судового розгляду в межах провадження у справі №760/11122/17, за наслідками розгляду якої суд зобов`язав відповідача перерахувати та виплатити позивачу як інваліду 2 групи станом на 26.04.2016 року одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року /у редакції станом на 21 червня 2011 року/, виходячи з розміру грошового забезпечення в розмірі 9 859, 15 гр. з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2019 року.