Справа № 539/3704/14-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 червня 2019 року
м. Київ
справа № 539/3704/14-а
адміністративне провадження № К/9901/1233/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Стародуба О.П.,
суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. (судді Бершов Г.Є., Катунов В.В., Ральченко І.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про відмову у перерахунку та виплаті пенсії,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до довідки ПП «Лубенське АТП-15309» від 01.10.2014р. №91;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до довідки ПП «Лубенське АТП-15309» від 01.10.2014р. №91 починаючи з 01.10.2014р., з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що довідка, видана йому ПП «Лубенське АТП 15309», про заробітну плату, отриману ним у 2006 році під час перебування на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не містить деяких нарахувань відповідно до нормативно-правових актів та документів, які на час видачі довідки мали статус з грифом «таємно» і підлягали тільки для службового користування. На його вимогу ПП «Лубенське АТП-15309» видано йому нову довідку від 01.10.2014р. №91 з розрахунком заробітної плати, з урахуванням вказаних актів, проте у здійсненні перерахунку пенсії відповідач відмовив посилаючись на безпідставність видачі такої довідки. Вважає дії відповідача протиправними, а відмову надуманою і безпідставною, такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а нововидана довідка є законною і підлягає застосуванню органом Пенсійного фонду під час нарахування його пенсії.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2014р. позов задоволено.
Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо перерахунку пенсії позивачу протиправною.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки ПП «Лубенське АТП 15309» від 01.10.2014р. №91 починаючи з 01.10.2014р., з урахуванням виплачених сум.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. скасовано постанову суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що заробітну плату за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС нараховано не у відповідності з діючими на той час на підприємстві системами преміювання та без врахування всіх діючих на той час нормативно-правових актів уряду. Вважає, що його пенсія підлягає перерахунку, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у новій довідці № ПП «Лубенське АТП-15309» 91, до якої включено всі необхідні складові оплати праці за роботу в зоні відчуження.
Відгук на касаційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затв. постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011р. №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
Згідно пункту 7 цього Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, як отримувач пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.
Згідно Акту огляду у МСЕК серії 7-66 КА №0231948 позивачу з 22.07.2003р. безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 15)
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлена з 31.03.2010р. безстроково. (а.с. 5)
Відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ-В1 №007090 від 23.03.2010р. позивачу встановлено 80% ступінь втрати професійної працездатності. (а.с. 14)
Судами встановлено, що у період з 16.05.1980р. позивач працював у Лубенському АТП 16083 на посаді механіка, яке в подальшому перейменовано у ПП «Лубенське АТП 15309». З 01.06.1986р. позивач був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 08.06.1986р. по 04.09.1986р.
Крім того, встановлено, що після ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач продовжував працювати у ПП «Лубенське АТП 15309», яке проводило відповідні нарахування і виплату йому заробітну плату за роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Позивач був звільнений з підприємства 30.10.2006р. за власним бажанням.
Після звільнення зі служби, позивачу видано довідку про його заробітну плату на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яку останній надав до органу пенсійного фонду для здійснення розрахунку розміру пенсії.
Судами встановлено, що пенсію по інвалідності відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач отримував до листопада 2011 року згідно рішень Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2009р. та 18.05.2010р.
В подальшому виплату пенсії у такому розмірі призупинено у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210, і поновлено виплату після проведення її перерахунку на підставі вказаної постанови уряду і на підставі довідки про заробітну плату, виданої ПП «Лубенське АТП 15309» у 2006 році.
Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України по архівних документах військової частини №61511 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986р.; в період з 18.06.1986р. по 04.09.1986р. команди військовослужбовців військової частини №61511 виконували роботи у зоні №3 та в особливій зоні м. Прип`ять Чорнобильського району. Оплата праці у зоні небезпеки №3 у відповідності з ч. 4 пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7 проводилась у 4-кратному розмірі тарифної ставки та середньомісячної зарплати, збереженої за основним місцем роботи. (а.с. 9)
Судами встановлено, що позивач, дізнавшись про те, що під час видачі йому у 2006 році довідки про заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не враховано документи та нормативно-правові акти, які у вказаний період часу знаходились під грифом «таємно» для службового користування, звернувся до ПП «Лубенське АТП 15309» із вимогою про видачу йому нової довідки про його заробітну плату, обчислену відповідно до норм чинного законодавства.
01.10.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 на підставі довідки від 01.10.2014р. №91, виданої ПП «Лубенське АТП-15309». (а.с. 16)
Листом від 22.10.2014р. №77/Т-02 УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області повідомлено позивача про те, що ПП «Лубенське АТП-15309» безпідставно видано довідку №91 про його заробітну плату, до якої включено 60% премії за роботу у вихідні та святкові дні на підставі постанови Ради Міністрів СРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7, оскільки премія у розмірі 60% положенням на ПП «Лубенське АТП-15309» не передбачена і відповідно не нараховувалась, а також безпідставно застосовано показник кратності до тарифної ставки, підвищеної до 100% відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986р. №524-156. (а.с. 17)
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у період з 18.06.1986р. по 04.09.1986р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні небезпеки №3, а тому оскільки оплата праці у зоні небезпеки №3 відповідно до положень пп. 1 п. 1 ч. 4 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7, з якої знято гриф «таємно», проводилась у 4-кратному розмірі тарифної ставки та середньомісячної заробітної плати, збереженої за основним місцем роботи, то ПП «Лубенське АТП 15309» вірно визначено кратність 4 у довідці №91 із врахуванням зазначеної постанови.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195, постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7, постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986р. №524-156, постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. №153/10-43 передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС до 100%, а премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, а тому встановлення позивачу у довідці №91 про заробітну плату розміру премії в розмірі 60% відповідає нормам діючих на той час нормативно-правових актів уряду.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з моменту аварії на ЧАЕС оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986р. №524-156 та проводилась за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту. Проте у зв`язку із введенням в зоні відчуження зон небезпеки розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-км зони, розділеної на ІІІ, ІІ, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, 3 кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів), оплата праці осіб, які працювали в населених пунктах, що не віднесені до зон небезпеки (зон особливого контролю) залишалася на попередніх умовах, тобто проводилась за підвищеними на 100% тарифними ставками.
При цьому апеляційний суд виходив з того, що відповідно до абз. 4 пп.1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7 оплата працівників, зайнятих на роботах в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки, здійснюється відповідно у 4, 3 та 2 кратному розмірі понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, а тому застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100%, зазначених у довідці ПП «Лубенське АТП-15309» від 01.10.2014р. №91, не відповідає вимогам законодавства.
Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до чинних на підприємстві систем преміювання, а тому розмір премії працівників, відряджених до зон відчуження, повинен був визначатися на підставі положень, що діяли на підприємстві. При цьому суд виходив з того, що постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у разі прийняття рішення про підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання мали вноситися відповідні зміни, а тому у разі якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена в меншому розмірі, то підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами не знайшов підтвердження факт виплати позивачу заробітної плати в період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, вказаному у довідці від 01.10.2014р. №91, відповідач правомірно відмовив у перерахунку пенсії позивачу з врахуванням цієї довідки, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.
Крім того, відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005р. №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Так, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у особових рахунках, платіжних відомостях та інших документів, які є на підприємстві стосовно позивача за відповідний період.
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову від задоволення позову, та вважає, що відповідачем правомірно обчислена позивачу оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження, відсутні підстави для включення до довідки про заробітну плату позивача премії у розмірі 60%, оскільки в матеріалах справи відсутні записи про такі виплати та судами такі обставини не встановлені.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук