Справа № 160/2290/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Справа № 160/2290/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Постоловській А.О.
представника позивача Тішуніна О.В.
представників відповідача Крейси Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - Дніпропетровська митниця ДФС, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/000054/1 від 25.02.2019 року.
Ухвалою суду від 15.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав позицію, що викладена у позовній заяві.
02.04.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.04.2019 року; 22.04.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.05.2019 року для надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.
За письмовою згодою представників сторін розгляд справи по суті відбувся 14.05.2019 року одразу після закриття підготовчого провадження.
В судовому засіданні 14.05.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що 14.02.2019 року декларантом ТОВ «МИТНА БРОКЕРСЬКА КОМПАНІЯ АЛЬФА ТА ОМЕГА за дорученням Долматова В.В. подано до Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA110150/2019/212070, якою було задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий марки Skoda, модель Superb, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - JLT527, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1598 см3, потужність двигуна - 88 кВт, екологічна норма - не нижче ЄВРО-2, дата виготовлення - 16.11.2016 року, дата першої реєстрації - 19.12.2016 року, показник одометра - 149458 км., колір - синій. Країна походження - Чехія. Має пошкодження механічного характеру: підлягають заміні - облицювання гратки радіатора, фара ліва, пас безпеки лівий і правий передній і задній, панель передня, підкрилок передній лівий, крило ліве переднє, вітрове скло, двері ліві передні, дзеркало ліве зовнішнє, двері ліві задні, стійка ліва передня; технологічна заміна - датчики та прилад подушки безпеки, фіксатор паса безпеки, клей комплект скла, ущільнювач дверей лівих передніх і задніх; кузов - усунення перекосу кришки капота, крило праве переднє, арка передня ліва, капот, поріг лівий; у зоні ушкоджень можливі приховані дефекти, повний перелік запчастин, робіт по ремонту і фарбуванню наведено у додатку №0 до висновку №491т19 (а.с.94).
Як встановлено судом у вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 8100 євро - графа 42 митної декларації (а.с.94).
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення: договір купівлі-продажу від 23.01.2019 року, рахунок-фактура (інвойс) від 23.01.2019 року №01-29, декларація про походження товару 3016 від 13.02.2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/113619 від 07.02.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.12.2016 року, довідка про транспортні витрати від 13.02.2019 року, висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу 491т19 від 13.02.2019 року.
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, митницею надіслано позивачу повідомлення про надання додаткових документів у відповідності до вимог пунктів 2, 3 статті 53 МК України, а саме: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку транспортного засобу ціна якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору.
На пропозицію відповідача надати додаткові документи, позивач надав квитанцію про оплату за транспортний засіб у розмірі 8100 євро (а.с. 22).
У рішенні Дніпропетровською митницею ДФС зазначено наступне:
- рахунок від 23.01.2019 року № 01-29 в частині опису транспортного засобу не містить важливих ідентифікаційних ознак, таких як рік випуску авто, показників пробігу згідно одометру, даних щодо стану авто (новий, б/у), щодо наявності або відсутності пошкоджень, даних щодо кольору та ін.;
- рахунок не містить умов оплати транспортного засобу, не містить умов поставки;
- додатково наданий документ іменований як рахунок від 23.01.2019 №01-29 (що відрізняється від рахунку, наданого до митного оформлення з основним пакетом документів) згідно наданого перекладу містить помітку про умови оплати, що має бути здійснена в готівковій формі або у формі банківського переказу при отриманні авто;
- платіжних документів (банківських або будь-яких інших), що підтверджують оплату транспортного засобу до митного оформлення не надано;
- документи щодо здійснення транспортування, такі як договір на перевезення, транспортні накладні, рахунки на оплату транспортних послуг та документи, що підтверджують оплату транспортних послуг до митного оформлення не надавались;
Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправним, звернувся до суду з позовом про його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частина 4 статті 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Як вже було встановлено судом, позивачем при поданні митної декларації надано документи, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Згідно з частиною 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).
За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).
У відповідності до частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частина 5 статті 54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Судом встановлено, що митна вартість імпортованого транспортного засобу визначено декларантом за основним методом, яка складається з вартості автомобіля та вартості транспортування, що у загальній сумі складає 8200 євро (підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 23.01.2019 року вартість авто у сумі 8100 євро та довідкою про вартість транспортування у сумі 100 євро (а.с.17-20, 26).
За висновком судового експерта від 13.02.2019 року №491т19 вартість продажу імпортованого транспортного засобу становить 7666,43 євро (а.с.30-36).
Посилання відповідача у рішенні на те, що митницею було здійснено таку ж перевірку, як і у висновку судового експерта, у довіднику Schwackenet.de за тим же №Schwacke-Code:10465918 від 22/02/2019 року та виявлено, що кінцева вартість заявленого транспортного засобу складає 18 200 євро, є безпідставним, оскільки митницею не враховано усі пошкодження, які наявні у заявленого до декларування автомобіля. Крім того, суд звертає увагу, що у висновку судового експерта взято інформацію з довідника Schwackenet.de №Schwacke-Code:10465918 від 13/02/2019 року та встановлено середню ринкову вартість автомобіля Skoda Superb, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації та пробігу, та без урахування пошкоджень та дефектів.
Отже, відповідачем взято до уваги лише мотивувальну частину висновку судового експерта, однак не надано оцінку та не враховано висновок судового експерту, у якому зазначено, що вартість продажу імпортованого транспортного засобу становить 7666,43 євро.
Щодо посилання відповідача стосовно ненадання декларантом документів для визначення митної вартості суд зазначає наступне.
У спірній ситуації факт оплати автомобіля підтверджується квитанцією банку від 24.01.2019 року про сплату коштів на рахунок продавця у розмірі 8100 євро (а.с. 22), проте даний факт не було взято до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.
Водночас, відповідачем зазначено про недостатність інформації про транспортний засіб у рахунку (інвойсі) №01-29 від 23.01.2019 року, проте суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки наданий позивачем рахунок містить назву та марку автомобіля, реєстраційний номер, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , та зазначення додаткової інформації не впливає на визначення митної вартості товару.
Суд також зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував інформацію, зазначену у договорі, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів ФРН інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом автомобіля марки Skoda, модель Superb, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 8100 євро та/або іншої суми за відчужений транспортний засіб.
Відтак, системний аналіз змісту тексту договору та квитанція про оплату грошових коштів у розмірі 8100 євро, свідчить, що позивач, 24.01.2019 року сплатив нерезиденту вартість товару у безготівковій формі у розмірі 8100 євро на підставі рахунку (інфвойсу) від 23.01.2019 року (а.с. 17).
З метою підтвердження витрат на транспортування ОСОБА_1 була надана довідка про транспортні витрати, відповідно до якої транспортування легкового автомобіля марки Skoda, модель Superb, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , 2016 року випуску складає 100 євро (а.с. 26).
МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому, на думку суду, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, декларант виконав вимоги органу доходів і зборів в частині подання документів щодо підтвердження всіх складових митної вартості.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15 та від 02.06.2015 року у справі № 21-498а15.
Щодо застосування резервного методу для визначення митної вартості транспортного засобу суд зазначає наступне.
У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначає, що відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливлює застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості.
Відповідачем аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.
Таким чином, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу марки Skoda, модель Superb, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - JLT527, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1598 см3, потужність двигуна - 88 кВт, екологічна норма - не нижче ЄВРО-2, дата виготовлення - 16.11.2016 року, дата першої реєстрації - 19.12.2016 року, показник одометра - 149458 км., колір - синій; країна походження - Чехія, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.
Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми МК України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.
В силу вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд також враховує приписи частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У зв`язку з недоведеністю відповідачем правомірності прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартість товарів від 25.02.2019 року №UA110150/2019/000054/1.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 24 травня 2019 року.

Суддя М.В. Бондар