Справа № 804/432/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/432/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника відповідача: Лукіної А.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Сидоренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2018 року, (суддя суду першої інстанції Кадникова Г.В.), прийняте в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Дніпро, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

29.12.2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:

- визнання незаконним та скасування наказу № 1589 від 25.10.2017р. Департаменту патрульної поліції України про звільнення інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1;

- поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції з 25.10.2017р.;

- стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме: з 25 жовтня 2017 року по дату набрання відповідного рішення суду законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно наказу № 1589 від 25.10.2017р. Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - ДПП Нацполіції України, відповідач) на інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, посилаючись на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2017 року по справі № 199/6674/17 (3/199/3200/17), якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 31.10.2017 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано незаконним та скасовано наказ № 1589 від 25.10.2017р. Департаменту патрульної поліції України про звільнення інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції з 25.10.2017р. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме: з 25 жовтня 2017 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та виплати йому заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та адміністративний позов залишити без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, якою закрито справу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтована фактично лише поясненнями особи, яка притягається до відповідальності. При цьому ні поліцейські, які склали протокол про адміністративне правопорушення, ні свідки до суду не викликались, та відповідно їхні пояснення судом при винесенні постанови враховано не було. Таким чином, суд першої інстанції було необґрунтовано взято до уваги висновки постанови Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року. Також відповідач зазначає, що за аналізом наявних в матеріалах справи матеріалів службового розслідування, в тому числі письмових пояснень позивача щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким чином, очевидними є підстави для застосування до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. Крім того, відповідач зазначає, що іншою підставою для звільнення позивача зі служби став його невихід 20.09.2017 року на службу про що зазначено як в оскаржуваному наказі так і в акті службового розслідування. Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на вказаний факт та не відобразив його правової оцінки в рішенні суду. Також, на думку відповідача, позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом, який становить 1 місяць з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення, в яких він зазначає, що на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 19.09.2017 року №4479 було проведено службове розслідування за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 16.09.2017 року. Резолютивна частина наказу містить лише загальні формулювання та посилання на нормативно-правові акти. Наказ є необґрунтованим, винесеним без урахування всіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Не містять достатніх доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю). Також, позивач зазначає, що наказ про початок та підстави службового розслідування видано 19.09.2017 року за одним фактом вчинення порушення і жодних змін до нього для розслідування факту порушення, що стався пізніше, а саме 20 та 21 вересня 2017 року не вносилось. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходив службу інспектором роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, мав звання лейтенанта поліції.

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.10.2017 р. № 1589 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи зазначений наказ протиправним позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2017 року по справі № 199/6674/17 (3/199/3200/17) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказане, на думку суду, свідчить про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року №901- VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Згідно із ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут): службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту ьвизначає, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту: службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

У відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

За приписами ст. 14 Дисциплінарного статуту: з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць <…>.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо <…>.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу <…>.

Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Так, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, в частині керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, невиконання законних вимог поліцейських патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, неприбуття на службу 20 та 21.09.2017 року.

Тобто, судом в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а повинна надаватись правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

За приписами ч. 4 ст. 72 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Ананалоігчного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 02.05.2019 року в адміністративній справі №825/1902/16.

Суд першої інстанції вищезазначеного при прийнятті рішення не враував, задовольняючи позовні вимоги обмежився лише посиланням на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2017 року у справі №199/6674/17, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Проте, судом не надано належної правової оцінки поясненням позивача, наданим в межах службового розслідування, в яких він визнав, що керував автомобілем, та пояснив, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, також судом не враховано пояснень наданих в ході службового розслідування іншими співробітниками поліції, які підтверджують факт вчинення позивача дисциплінарного порушення.

Так, з матеріалів службового розслідування вбачається, що 20.09.2017 року ОСОБА_1 по суті поставлених запитань пояснив, що 16.09.2017 року о 01:10 годині його було зупинено на автомобілі Форд на пров. Штормовий м. Дніпро працівниками патрульної поліції. На нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. (а.с.98).

Тобто, позивачем було визнано факт керування автомобілем 16.09.2017 року о 01:10 годині, також позивач під час службового розслідування підтвердив, що його було зупинено співробітниками патрульної поліції та на вимогу поліцейського він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, згідно матеріалів службового розслідування факт керування позивачем автомобілем підтверджено Сорокіним С.Д. , поліцейським роти №1 батальйону №2 УПП в м. Дніпро, який зупинив позивача у ніч 16.09.2017 року, та виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Згідно пояснень Сорокіна С.Д. вбачається, що в ніч з 15 на 16 вересня 2017 року він перебував у патрулюванні в складі екіпажу «Атлет-0110» спільно з поліцейським роти №1 батальйону №2 УПП в м. Дніпро Колісніченком М.С.. Під час патрулювання було виявлено автомобіль FORD SIERA д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Тернова, з порушення ПДР, а саме з неосвітленим номерним знаком. Після зупинення зазначеного автомобіля у позивача, який керував автомобілем, було запитано документи, які останнім не було надано одразу, натомість ним було пред`явлено співробітникам поліції власне посвідчення поліцейського та зазначено, що він «свій» - також працює в поліції. З`ясувавши, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння Сорокін С.Д. доповів своєму командирові, який одразу прибув на місце події. Прибувши на місце події командир одразу сповістив командира батальйону та співробітників моніторингу про факт зупинки співробітника поліції з ознаками алкогольного сп`яніння, командир батальйону та співробітники моніторингу також прибули на місце події. (а.с. 91-92)

З поясненнями поліцейського роти №1 батальйону №2 УПП в м. Дніпрі погодився і поліцейський роти №1 батальйону №2 УПП в м. Дніпро Колісніченко М.С..(а.с.93)

Командир роти №1 батальйону №2 УПП у м. Дніпрі лейтенантом поліції Серебринським Є.В. надано пояснення, що він разом із інспектором роти №1 батальйону №2 лейтенантом поліції Головко Д.С. близько 00:20 від поліцейського роти 1 батальйону №2 Сорокіна С.Д. отримав інформацію, що по пров. Штормовий зупинений автомобіль FORD SIERA д.н.з.НОМЕР_2 , за порушення ПДР, водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаного водія він бачив раніше в УПП в м. Дніпро та впізнав у ньому співробітника поліції тому на місце події був викликаний командир батальйону №2 та сповіщений співробітник моніторингу. (а.с. 94-95)

Аналогічні пояснення надано і інспектором роти №1 батальйону №2 лейтенантом поліції Головко Д.С.. (а.с. 96-97)

Також, як видно з матеріалів службового розслідування, позивач з 07.00 години до 19:00 години 20 та 21.09.2017 року не вийшов на роботу без поважних причин.

Як видно з акту службового розслідування, шляхом відібрання усних пояснень від співробітників кадрової служби та керівництва позивача, було з`ясовано, що 20 та 21 вересня він не вийшов на службу, про причини неприбуття не доповів, до кадрової служби не надав ні рапорту, ні будь-яких інших документів, що свідчили б про поважність неприбуття на службу.

Отже, під час проведення службового розслідування відповідачем було належним чином встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось у невиході на службу 20.09.2017 та 21.09.2017 року, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 1, п. 1,4, 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, п. 1,2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію України».

Враховуючи, що до позивача вже було застосовано заходи дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено сувору догану за порушення вимог п. 4 розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (більш суворого) є обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції враховує, що при призначенні службового розслідування в наказі від 19.09.2019 року не було вказано однією із підстав для призначення розслідування факт не знаходження на роботі ОСОБА_1 20 та 21 вересня 2017 року, при цьому зазначає, що вказаний факт відсутності позивача на робочому місці було встановлено на підставі акту про відсутність на службі з 07:00 21.09.2017 року до 19:00 21.09.2017 року без поважних причин інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1, та на підставі усних пояснень співробітників кадрової служби та керівництва позивача в ході службового розслідування. Суд зазначає, що оскільки факт відсутності позивача на службі без поважних причин 20 та 21 вересня 2017 року був виявлений вже під час проведення службового розслідування у відношенні позивача, він міг бути перевірений на підставі службових документів та свідчень інших співробітників в ході розслідування, що проводилось без призначення окремого службового розслідування по даному факту, а тому достатніми та обґрунтованими є підстави для застосування до позивача відповідних наслідків дисциплінарного впливу за неприбуття на службу без поважних причин.

Доводи позивача про те, що причини не прибуття на службу є поважними, оскільки ОСОБА_1 було написано рапорт про надання відпустки у зв`язку з навчанням з 20 та 21 вересня 2017 року, однак рапорт не був поданий те, що керівництво попросило позивача переписати рапорт, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки рапорт про надання відпустки, який не був реалізований у вигляді наказу про надання відпустки не надає співробітнику ОВС права не прибувати на службу.

Доводи позивача з приводу того, що позивач не мав необхідності прибувати на службу 20 та 21 вересня 2017 року у зв`язку з тим, що в ці дні він був відсутній у розстановці сил та засобів батальйону №4 УПП в м. Дніпрі, суд апеляційної інстанції також не вважає обґрунтованими, оскільки увільнення від несення служби на певний період може мати місце на підставі рапорту співробітника поліції та відповідного наказу про надання відпустки, а не на підставі розстановки сил, як видно з матеріалів службового розслідування як 20 так і 21 вересня 2017 року позивач повинен був нести службу, однак без поважних причин до місця служби не прибув, що є порушенням службової дисципліни.

Стосовно доводів відповідача з приводу порушення позивачем строку звернення до суду із адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як видно з матеріалів справи з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 15.11.2017 року. Як зазначає позивач, вперше з адміністративним позовом про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку він звернувся 14.12.2017 року, тобто в межах місячного строку звернення до суду, однак в позовній заяві він не вказав дату ознайомлення з оскаржуваним наказом, внаслідок чого ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року позов залишено без розгляду. 29.12.2017 року ознайомившись з означеною ухвалою в Інтернет мережі позивач 29.12.2017 року повторно подав адміністративний позов, разом із заявою про поновлення строку на звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані причини пропуску строку звернення до суду є поважними, оскільки вперше позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у строки встановлені законом, а з`ясувавши що позовну заяву залишено судом без розгляду, позивач невідкладно повторно звернувся до суду з адміністративним позовом разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку звернення до суду. Відтак, підстави для залишення адміністративного позову без розгляду - відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2018 року в адміністративній справі №804/432/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття є остаточною та оскарженню в касаційному порядку відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 14.06.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай