Справа № 537/3653/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2019 року

Київ

справа №537/3653/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21935/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2017 (суддя Хіневич В.І.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 (колегія суддів у складі: Старосуда М.І., Яковенка М.М., Лях О.П.)

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради, в якому просила: визнати протиправними рішення завідуючої реєстраційного органу Амеліної Ю.В. про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та відмову в реєстрації місця проживання в частині будинку по АДРЕСА_1 , її власника ОСОБА_1 ; зобов`язати посадову особу Амеліну Ю.В. винести рішення про зняття з реєстрації ОСОБА_3 із викликом його до реєстраційного органу для постановки у паспорті штампу про зняття з реєстрації з будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати посадову особу Амеліну Ю.В. винести рішення про реєстрацію місця проживання позивача у належному їй з 18.02.2015 на праві власності будинку АДРЕСА_1 .

2. Позов мотивовано тим, що 15.04.2016 позивач як власник будинку АДРЕСА_1 подав через центр надання адміністративних послуг заяву про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 18.04.2016 ОСОБА_1 одержала відповідь завідуючої відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Амеліної Ю.В. від 15.04.2016 № Т06-14/001 про те, що її заява про зняття з реєстрації ОСОБА_3 є зверненням громадян і відповідь буде надана в місячний термін. Також, нею 19.04.2016, 22.04.2016 та 26.04.2016 подавалися заяви про реєстрацію місця її проживання за адресою по АДРЕСА_1 як власника будинку, в задоволенні яких їй було відмовлено. Вважає дії завідуючої відділу ведення реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області Амеліної Ю.В. протиправними та такими, що порушують її права та інтереси. Зазначає, що відповідно до діючого законодавства спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а тому вона має право бути зареєстрована у будинку.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області постановою від 09.02.2017 у задоволенні позову відмовив.

4. Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що хоча спадщина і належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, однак законодавець вказує, що обов`язок одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно викликано тим, що на відміну від інших правомочностей, що переходять до спадкоємця у складі спадщини, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця не з моменту прийняття спадщини із зворотною юридичною силою на час її відкриття, а з моменту реєстрації права власності на нерухоме майна відповідно до закону. ОСОБА_1 на час звернення із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_3 до Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради не мала документ, що підтверджує право власності на будинок АДРЕСА_1 , а тому не мала права здійснити виписку ОСОБА_3 як власник домоволодіння.

5. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 14.06.21017 скасував постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2017 та прийняв нову, якою відмовив в задоволенні позову.

6. Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що Відділ ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради не може бути належним відповідачем у цій справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

8. Зазначає, що в позовній заяві в якості відповідача вона зазначила посадову особу Крюківської районної адміністрації Амеліну Ю.В. , і при цьому конкретизувала її посаду як завідуючу Відділом ведення реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради, який є структурним підрозділом Крюківської районної адміністрації. Тому вважає, що немає суперечності з рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.02.2016 «Про визначення Автозаводської та Крюківської районних адміністрацій виконавчого комітету Кременчуцької міської ради органами реєстрації, що здійснюють реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи в місті Кременчуці».

Позиція інших учасників справи

9. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення.

Рух касаційної скарги

10. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.09.2017 відкрив провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017.

11. 13.02.2018 вказана касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

12. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11.06.2019 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

13. 15.04.2016 позивач як власник будинку АДРЕСА_1 подав через центр надання адміністративних послуг заяву про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3

14. До заяви позивачем подано наступні документи: квитанцію про сплату адміністративного збору від 15.04.2016 від імені ОСОБА_3 ; заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 21.05.2016; договір дарування будинку від 24.01.1986 № 1846; копія домової книги; талон повідомлення № 414 від 06.04.2016, який підтверджує звернення ОСОБА_1 до Крюківського відділу поліції м. Кременчука про вчинення ОСОБА_5 перешкод у її доступу до будинку АДРЕСА_1 ; заповіт від 22.12.2014 № 56934658 НАЕ 364533.

15. 15.04.2016 позивачу надано відповідь, що її заява від 15.04.2016 є зверненням згідно положень Закону України «Про звернення громадян», відповідь на яку буде надано в строк, передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». Відповідь отримана ОСОБА_1 18.04.2016.

16. Також ОСОБА_1 19.04.2016, 22.04.2016 та 26.04.2016 подавалися заяви про реєстрацію місця її проживання за адресою по АДРЕСА_1 як власника будинку.

17. До заяв позивачем подано наступні документи: квитанцію про сплату адміністративного збору від 19.04.2016; заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 21.05.2016; договір дарування будинку від 24.01.1986 № 1846; копія домової книги; талон повідомлення від 06.04.2016 № 414, який підтверджує звернення позивача до Крюківського відділу поліції м. Кременчука про вчинення ОСОБА_5 перешкод у її доступу до будинку АДРЕСА_1 ; заповіт ОСОБА_6 від 22.12.2014 № 56934658 НАЕ 364533; заповіт ОСОБА_6 від 21.05.2015; свідоцтво про смерть ОСОБА_6 від 18.02.2015; довіреність ОСОБА_1 від 15.04.2017 на ОСОБА_7 ; копія паспорту ОСОБА_7

18. Позивачу відмовлено в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право на проживання в будинку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

19. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

20. Частина друга статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Частина четверта статті 41 Конституції України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

22. Пункт 1 частини першої статті 15 Цивільно-процесуального код кусу України (далі - ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

23. Частина друга статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

24. Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

25. Пункт 7 частини першої статті 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

26. Частина друга статті 4 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

27. Пункт 1 частини другої статті 17 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

28. Вирішуючи даний спір по суті, суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

29. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

30. Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

31. Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

32. Предметом розгляду у цій справі є протиправні, на думку позивача, дії Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та відмови в реєстрації місця проживання в частині будинку по АДРЕСА_1 , її власника ОСОБА_1 .

33. Суд зазначає, що у даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлових прав особи, зокрема, права позивача на користування будинком, тобто з цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є органом, якій виконує свої обов`язки щодо зняття з реєстрації або реєстрації у відношеннях з власником майна.

34. Відтак, спір про захист права конкретної фізичної особи на користування житлом є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

35. У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

36. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2139цс15, від 02.03.2016 у справі № 6-14цс16. Дані правові позиції кореспондуються з правовими висновками у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 826/13571/17 та від 16.05.2018 у справі № 337/2535/17.

37. Колегія суддів Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від зазначених позицій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. З огляду на вказане та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковими.

39. Пунктом 5 частини першої статті 349 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

40. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України (в чинній редакції) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

41. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України (в чинній редакції) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

42. Таким чином, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу з порушенням правил предметної юрисдикції, тому ухвалені судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Висновки щодо розподілу судових витрат

43. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України (в чинній редакції), якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

44. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 238, 343, 349, 354, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 скасувати.

3. Провадження у справі № 820/5061/17, відкрите в порядку адміністративного судочинства, закрити.

4. Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк