Справа № 716/726/19
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/726/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Вікторівської Д.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Грицюка Івана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Грицюка І.М., в якій просить скасувати постанову серії НК №410356 від 12.04.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.04.2019 інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Грицюком І.М. відносно нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП, а саме за те, що він, як майстер-електромеханік Чернівецької дистанції колії, 12.04.2019, о 11 год. 30 хв., на 92 км перегону ОСОБА_2 порушив норми і стандарти при утриманні переїзду, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме своєчасно не змінив несправну звукову сигналізацію, зі сторони «А» сигналізація працювала справно.

Позивач вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2019 є незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, що, на його думку, призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. При обґрунтуванні позовних вимог, вказав, що він дійсно перебуває на посаді старшого електромеханіка СЦБ на залізничній станції на лінії Стефанешти, та в його посадові обов`язки входить контроль за виконанням електромеханіками СЦБ їх посадових обов`язків на залізничних станціях «Кострижівка», «Стефанешти», «Веренчанка», «Заставна», «Неполоківці», «Завалля» та «Кіцмань». Переїзд на 92 км знаходиться на перегоні Кіцмань-Лужани, в обов`язки ОСОБА_1 входить здійснення контролю за станом всіх засобів сигналізації періодичністю один раз на три місяці. При відмові в роботі пристроїв СЦБ черговий по станції зобов`язаний негайно зробити відповідний запис в журналі огляду, повідомити механіка в Чернівцях та електриків. 12.04.2019 на пульті управління чергового не висвічувалося повідомлення щодо несправності. Коли виходить з ладу звукова сигналізація її несправність можливо встановити лише під час чергової перевірки згідно графіку технологічного процесу, а саме 2 рази на місяць. Остання перевірка працездатності засобів сигналізації була проведена 11.04.2019 електромеханіком ОСОБА_3 , після чого в журналі огляду було зроблено запис про справність звукової сигналізації. На наступний день 12.04.2019 комісією з обстеження залізничних переїздів за участю, в тому числі представника відділу поліції Грицюка ОСОБА_4 , під час огляду залізничного переїзду на 92 км перегону Кіцмань-Лужани було встановлено несправність звукової сигналізації. Після чого вказана комісія прибула в с. Кліводин Заставнівського району Чернівецької області до залізничного переїзду на 79 км перегону Кіцмань-Веренчанка, де він перебував на той час та повідомили його про виявлений недолік. Працівником поліції у нього було відібрано відомості про його особу, однак про складання відносно нього постанови його особисто ніхто не повідомляв. На місці виявлення правопорушення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення складено не було. Після того, як йому пред`явили постанову, він розписався в ній. З огляду на те, що він не був присутнім під час розгляду справи та до постанови не було приєднано жодного доказу, який б свідчив про порушення ним інкримінованих йому вимог КУпАП, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №410356 від 12.04.2019.

У поданому 03.06.2019 до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_5 А.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необгрунтованими та безпідставними. Посилається на те, що 12.04.2019, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в ході виконання своїх службових обов`язків було виявлено, що майстром електромеханіком Чернівецької дистанції колії ОСОБА_1 на 92 км перегону Кіцмань-Лужани було порушено норми та стандарти при утриманні переїзду, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме своєчасно не замінено несправну звукову сигналізацію, чим порушено п.1.5 ПДР. Враховуючи те, що чинним законодавством за порушення вимог п.1.5 ПДР передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.1 ст. 140 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, було винесено постанову відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, яку негайно після закінчення розгляду справи оголошено останньому. При цьому під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення старший лейтенант ОСОБА_6 представився позивачу та роз`яснив йому права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відповідно до ч.3 ст. 285 КУпАП відповідач запропонував позивачеві отримати копію постанови, однак останній відмовився від отримання вказаної копії, про що свідчить відмітка в оскаржуваній постанові.

Відповідач інспектор Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_7 М,в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №410356 від 12.04.2019 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.04.2019, о 11 год. 30 хв., на 92 км перегону Кіцмань-Лужани майстер електромеханік ОСОБА_1 порушив норми і стандарти при утриманні переїзду, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме своєчасно не змінив несправну звукову сигналізацію, зі сторони «А» сигналізація працювала справно.

Диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

В той же час вказана норма закону відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії НК №410356 від 12.04.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн., посилаючись на те, що вказана постанова була винесена із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності та вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з пунктами 3 розділу ІІ вказаної Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, при складанні, зокрема постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Аналіз положення ст. 14 та ч.1 ст. 140 КУпАП дає підстави стверджувати, що суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає в порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, є посадові особи, до службових обов`язків яких відносяться повноваження з дотримання таких правил та норм.

При цьому згідно ст. 9 та ч.1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, в тому числі, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

На працівників дистанцій сигналізації та зв`язку покладаються обов`язки з утримання у справному стані і забезпечення безперебійної роботи пристроїв переїзної сигналізації та зв`язку.

Відповідно до п.16 посадової інструкції, яку було досліджено в судовому засіданні, до завдань та обов`язків старшого механіка СЦБ Дубковецького ОСОБА_8 В. входить: контроль за якістю та своєчасністю усунення недоліків, відмічених в журналах форми ДУ-46, ШУ-2, актах тощо, за результатами перевірок стану утримання пристроїв СЦБ; організація та контроль виконання робіт щодо підвищення надійності пристроїв СЦБ, і вжиття заходів, направлених на виключення повторення відмов у їх роботі.

Відповідно до п.17 вказаної посадової інструкції старший механік приймає участь у місячних та інших комісійних оглядах пристроїв СЦБ.

Із дослідженого в судовому засіданні витягу із настільного журналу форми ШУ-2 «Переїзду 92 км» вбачається, що 14.03.2019 ОСОБА_1 було вчинено запис щодо здійснення ним перевірки виконання електромеханіками СЦБ роботи з технічного обслуговування засобів сигналізації (а.с.6).

Відповідно до запису від 11.04.2019 року в настільному журналі форми ШУ-2 «Переїзду 92 км», вчиненого електромеханіком СЦБ, зазначено про виконання останнім перевірки дії пристроїв автоматичної переїзної сигналізації, в ході якої встановлено, що звукова і світлова сигналізації працюють справно; видимість світлофорних вогнів відповідає Інструкції ЦШ-0060. Контроль «Переїзду 92 км» на пульті в ДСП працює справно (а.с.6).

Таким чином, з наведеного вбачається, що виявлення несправностей на «Переїзді 92 км» станом на 11.04.2019 не було.

В той же час у фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 12.04.2019 на 92 км перегону Кіцмань-Лужани своєчасно не замінив несправну звукову сигналізацію.

Однак, у вказаній постанові не вказано на підставі яких доказів встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не зазначено свідків в присутності яких було встановлено дану несправність та не долучено документів, які передували складенню постанови із зазначенням встановленого правопорушення у відповідності до п. 3 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року.

Таким чином, дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Встановлено, що представником відповідача ОСОБА_5 А ОСОБА_9 В ОСОБА_9 у встановлений судом строк подано до суду відзив із запереченнями проти позову, в якому вона посилається на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії НК №410356 від 12.04.2019 відносно ОСОБА_1 винесена у відповідності до вимог діючого законодавства, проте жодного доказу на підтвердження правомірності складання даної постанови суду надано не було.

Відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно із постановою Пленуму ВАСУ №2 від 23.01.2015 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється при поданні позовів про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням зазначених положень законодавства судові витрати у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №410356 від 12.04.2019, винесену інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Грицюком Іваном Миколайовичемпро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення складено 12.06.2019.

Суддя Пухарєва О.В.