Справа № 160/160/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/160/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (суддя Коренев А.О.) у справі №160/160/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройпрогрес» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

ТОВ «Стройпрогрес» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.11.2018 року №ДН1763/268/НП/АВ/МГ-ФС/703, якою до підприємства застосовано штраф у розмірі 37230,0грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що підставою для прийняття вказаної постанови стало те, що за висновками відповідача позивач не вів облік відпрацьованих надурочних годин працівника ОСОБА_1 , у зв`язку з чим працівнику не нараховувалась оплата за погодинною системою оплати праці роботи в надурочний час. Такі висновки відповідача позивач вважав необґрунтованими, оскільки таких порушень підприємство не допускало, при цьому, зазначав те, що ОСОБА_1 працює слюсарем на підприємстві, а не охоронцем, як зазначено в оскаржувані постанові, та ніколи не працював в нічний час.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення, що стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач фактично посилається на результати проведеного інспекційного відвідування, яким було встановлено порушення вимог законодавства про працю, у зв`язку з чим до позивача застосовані штрафні санкції. При цьому зазначає, що висновки про порушення позивачем законодавства про працю зроблені з огляду на пояснення працівника ОСОБА_1 , який зазначив як про свою посаду на підприємстві так і про його графік роботи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах

доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 61356/10/04-36-13-01-12 від 01 жовтня 2018 року, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято наказ від 11 жовтня 2018 року № 884-1 та видано направлення від 11 жовтня 2018 року №114/4.3-н на проведення інспекційного відвідування головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні Іващенко Ігорем ОСОБА_2 у період з 12 жовтня 2018 року по 16 жовтня 2018 року з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування заробітної плати.

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 23 жовтня 2018 року № ДН-1763/268/НП/АВ в якому зроблено висновок про порушення ТОВ «Стройпрогрес» вимог ч.1 ст. 94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст.106 КЗпП України.

Так позиція органу державного контролю ґрунтується на тому, що відповідно до пояснень, наданих працівником ОСОБА_1 щодо графіка роботи, встановлено, що у 2018 році він працює охоронцем (сторожем) по 24 години, через 2 доби, тобто на тиждень випадає 2 зміни загальною кількістю 48 годи на тиждень, що свідчить про виплату заробітної плати працівнику невідповідно виконаної ним роботи (за кількістю годин більше як на 8 годин на тиждень та 32 годин на місяці). Але відповідно до наданих табелів відпрацьованого часу з січня по вересень 2018 року ОСОБА_1 працює по 8 годин п`ять днів на неділю.

Наслідком недостовірного обліку виконуваної працівником роботи, є виплата заробітної плати працівнику ОСОБА_3 . невідповідно виконуваної ним роботи за місяць, що свідчить про порушення ТОВ «Стройпрогрес» вимог ч.1 ст. 94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч.1 ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці роботи в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Наслідком відсутності обліку відпрацьованих надурочних годин працівника ОСОБА_1 йому не нараховувалася оплата за погодинною системою оплати праці в надурочний час, що свідчить про порушення ТОВ «Стройпрогрес» ч.1 ст.106 КЗпП України.

За результатами інспекційного відвідування 13 листопада 2018 року відповідачем була винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН-1763/268/НП/АВ/МГ-ФС/703, в якій зазначено, що наслідком відсутності обліку відпрацьованих надурочних годин працівника ОСОБА_1 , остатньому не нараховувалась оплата, за погодинною системою оплати праці роботи в надурочний час, що свідчить про порушення вимог керівництвом ТОВ Стройпрогрес ч. 1 ст.106 КЗпП України.

Вказаною постановою, на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України, до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 37230,0грн.

Правомірність та обґрунтованість зазначеної постанови відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже встановлення факту недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці є підставою для відповідальності роботодавця відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Як вбачається з акту інспекційного відвідування, пояснень представника відповідача, висновки про недотримання позивачем мінімальних державних гарантій в оплаті праці орган державного контролю зробив з огляду на пояснення, які надані працівником ТОВ «Стройпрогрес» ОСОБА_1

Обгрунтовуючи свою позицію відповідачем суду надано копію вказаних пояснень (а.с.105). В поясненнях, зокрема, зазначено, що вони написані власноручно ОСОБА_1 Натомість, встановленні обставини справи, які підтвердив представник відповідача, свідчать про те, що такі пояснення написані ОСОБА_1 не власноручно, а інспектором зі слів ОСОБА_1 У поясненнях зазначено, що їх надав « ОСОБА_1 », натомість, на підприємстві працює ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_3 працює не охоронцем, як зазначено в поясненнях, а слюсарем, про що свідчить табель обліку робочого часу, і графік роботи ОСОБА_3 становить 8 годин на день при 5 денній робочий неділі, а не по 24 години через 2 доби, як зазначено в акті інспекційного відвідування.

Усуваючи вказані розбіжності, судом апеляційної інстанції допитано в якості свідка працівника ТОВ «Стройпрогрес» ОСОБА_3 , який повідомив суду про те, що з 2013 року він працює на підприємстві на посаді слюсаря. Його робочий день становить 8 годин на день при 5 денній робочий неділі. Він ніколи не працював охоронцем на підприємстві та не працював у нічні зміни. При цьому, свідок зазначив, що ним не надавалися пояснення, які йому пред`явлені судом під час судового засідання.

Таким чином, встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про встановлення органом державного контролю фактів недотримання позивачем мінімальних державних гарантій в оплаті праці відносно працівника ОСОБА_3 , що свідчить про безпідставність притягнення позивача до відповідальності, яка передбачена абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року по справі №160/160/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 13.06.2019р.

Повний текст постанови складено 14.06.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк