Справа № 400/2730/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2730/18

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Дата і місце ухвалення: 01.04.2019р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

при секретарі - Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу №871 о/с від 25.07.2018р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Баштанського ВП ГУНП» в частині оголошення дисциплінарного стягнення - догани начальнику сектору реагування патрульної поліції №4 Баштанського відділу поліції ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1.

Позов обґрунтовував тим, що службове розслідування, висновок за результатами якого став підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани, було проведено у зв`язку з внесенням до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про обставини, які можуть свідчити про вчинення позивачем кримінального правопорушення. Позивач вважає, що у даному випадку наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності можливо видати лише за умов закінчення судового розгляду відповідного кримінального провадження, ухвалення судового вироку з цього приводу та набрання ним законної сили. До цього моменту висновок службового розслідування є передчасним, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності - незаконним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.04.2019р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 01.04.2019р. та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що статтею 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено строк для накладення стягнення за наслідками службового розслідування, який становить місяць з дня закінчення кримінального провадження. Умовами притягнення до дисциплінарної відповідальності є закінчення кримінального провадження та повне доведення вини, чого у даному випадку не встановлено.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано практику Європейського Суду з прав людини у справах «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995р. та «Лавентс проти Латвії» від 07.11.2002р., де зазначено, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, а також і інших представників органів влади, - щоб вони утримувались від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

ГУНП в Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач, серед іншого, просить врахувати, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем було враховано тяжкість скоєного проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяння шкоди позитивному іміджу поліції, висвітлені події в ЗМІ, безпосередню поведінку позивача та ставлення його до виконання службових обов`язків.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 займає посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Баштанського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

11.06.2018р. до ГУНП в Миколаївській області надійшла інформація про реєстрацію в ЄРДР №0000070 від 26.04.2018р. відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відносно працівників Баштанського ВП ГУНП. Зазначено, що в ході проведення досудового слідства в межах зазначеного кримінального провадження, 11.06.2018р. працівниками СБУ в Миколаївській області задокументований факт вимагання та отримання неправомірної вигоди у загальній сумі 8000 грн. працівниками Баштанського ВП ГУНП, а саме: начальником СРПП №4 лейтенантом поліції ОСОБА_1 та поліцейським СРПП №2 старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , від громадянина за не притягнення останнього до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №708 від 11.06.2018р. «Про призначення та проведення службового розслідування» за вказаним фактом призначено службове розслідування, проведення якого доручено старшому інспектору ВІОС УКЗ капітану поліції Нікітіну О.В. На час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов`язків.

11.07.2018р. начальником ГУНП в Миколаївській області затверджено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю працівників поліції Баштанського ВП ГУНП від 06.07.2018р.

Вказаним висновком зафіксовано, що перевіркою викладених відомостей вбачається, що 21.04.2018р. лейтенант поліції ОСОБА_1.. та сержант поліції ОСОБА_2., достовірно знаючи, що мешканець м.Баштанки Миколаївської області ОСОБА_5 користується та безпосередньо керує транспортними засобами ВАЗ21099, н/з НОМЕР_1 , та BMW 325, н/з НОМЕР_2 , вступили між собою у злочину змову та переслідуючи спільну злочинну мету, направлену на незаконне збагачення, вирішили отримати від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 8000 грн. З метою реалізації своїх злочинних намірів, 21.04.2018р. о 09:00 ОСОБА_1 , перебуваючи у складі екіпажу групи реагування патрульної поліції, спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , пересуваючись на службовому автомобілі ВАЗ 2110, н/з НОМЕР_3 (на синьому фоні) та перебуваючи на автошляху - при в`їзді до м. Баштанки, помітили рух автомобіля ВАЗ 21099, н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 У подальшому, працівники поліції зупинили вказаний автомобіль, при цьому, ПДР ОСОБА_5 порушені не були. Після чого, ОСОБА_2 перевіривши у ОСОБА_5 документи, що підтверджують право керування автотранспортним засобом, звинуватив останнього у керуванні даного автомобіля в стані наркотичного сп`яніння. Вказане звинувачення ОСОБА_5 категорично заперечив та повідомив, що будь-яких алкогольних та наркотичних засобів він не вживав. Разом з цим, на пропозицію ОСОБА_2 , проїхати до Баштанської ЦРЛ з метою проходження медичного огляду, ОСОБА_5 надав свою добровільну згоду. В свою чергу, лейтенант поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_2 , зрозумівши, що ОСОБА_5 дійсно не перебуває під дією наркотичних засобів, однак, бажаючи при цьому одержати неправомірну вигоду від останнього, шляхом погроз повідомили йому, що ними буде складено направлення до вказаного медичного закладу для його освідування на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, за результатами якого все одно буде встановлено факт перебування ОСОБА_5 під дією вказаних засобів, після чого, буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Тоді ж, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вимагання неправомірної вигоди для себе, маючи на меті переконати ОСОБА_5 в серйозності своїх дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності, висловили до нього вимогу надати їм неправомірну вигоду в розмірі 8 000 грн. Крім цього, вказаними працівниками поліції, висловлено ОСОБА_5 погрози створення систематичних штучних перешкод в реалізації його права на керування автотранспортними засобами. У свою чергу, ОСОБА_5 повідомив зазначеним працівникам поліції, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, йому необхідно надати більше часу для зібрання вказаної суми неправомірної вигоди.

26.04.2018р. ОСОБА_5 звернувся з відповідною заявою до працівників правоохоронних органів щодо вчинення відносно нього лейтенантом поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кримінального правопорушення щодо вимагання неправомірної вигоди.

11.05.2018р. о 17:55 ОСОБА_5 , рухаючись на автомобілі BMW 325, н/з НОМЕР_4 , був зупинений вищевказаними працівниками поліції. В ході бесіди з поліцейськими, останні запитали ОСОБА_5 чому на теперішній час їм не передано обумовлену раніше суму грошових коштів (8 000 грн.). У свою чергу, ОСОБА_5 відповів, що суму в розмірі 8 000 грн. ним ще не зібрано, однак, повідомив про наявність у нього грошей в розмірі 4 000 грн. Після цього, діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_5 передав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а останні отримали, неправомірну вигоду в сумі 4 000 грн., за не складання відносно останнього матеріалів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

11.06.2018р. о 18:25 лейтенант поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_2 . перебуваючи на ділянці автодороги, розташованої навпроти будинку № 54 по вул. Миколаївській в с. Виноградівка, Баштанського району, Миколаївської області, отримали від ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, другу частину неправомірної вигоди у розмірі 4 000 грн. Цього ж дня ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затримано у порядку ст.208 КПК України.

12.06.2018р. слідчим СВ Управління СБУ в Миколаївській області вказаним працівникам поліції повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Також, у висновку службового розслідування зазначено, що 11.06.2018р. відомості щодо одержання хабаря зазначеними поліцейськими викладено у критичній публікації в Інтернет мережі на сайті «Преступности.НЕТ» під назвою «В Баштанском районе оперативники СБУ задержали двух полицейских, вымагавших взятку у водителя».

В ході службового розслідування працівниками ВІОС УКЗ ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1 запропоновано надати письмові пояснення з приводу вищезазначених подій, на що останній, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилися.

У висновку службового розслідування зазначено, що відомості, які стали підставою для його проведення, вважаються такими, що знайшли своє підтвердження.

Наказом №871 о/с від 25.07.2018р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Баштанського ВП ГУНП» начальнику сектору реагування патрульної поліції №4 Баштанського відділу поліції ГУНП лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення - догану за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині зобов`язання дотримуватися законодавства, неухильного виконання вимог статутів і наказів начальників, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності, діяти відповідно до своїх функціональних (посадових) обов`язків, невиконанні вимог ст.ст. 2, 6, 7, 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання принципів діяльності поліції, ігноруванні Присяги та основних обов`язків поліцейського, що у подальшому призвело до висвітлення події в ЗМІ та набуло суспільного резонансу, чим було підірвано авторитет, престиж та довіру з боку населення до Національної поліції України у цілому.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного наказу ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку. При цьому, позивач не заперечував ані наявності підстав для проведення службового розслідування, а ні обставин, викладених в описовій частині висновку службового розслідування, а свої вимоги обґрунтовував тим, що оскільки відповідне судове рішення у кримінальному провадженні не набрало законної сили, висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку є передчасним, а наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності - незаконним.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , дійшов висновку, що ГУНП в Миколаївській області правомірно кваліфікувало дії позивача як невиконання ним службової дисципліни (дисциплінарний проступок). Доводи позивача про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності є законним лише у випадку набрання судовим рішенням у кримінальному провадженні законної сили, суд відхилив як такі, що не ґрунтуються на положеннях Дисциплінарного статуту.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року №230 (далі - Інструкція №230) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частиною першою статті 3 Закону №580-VIII встановлено, що в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону №580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнято в установленому Законом порядку як нормативно-правовий акт.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських.

При цьому, стаття 7 Дисциплінарного статуту визначає обов`язки осіб рядового і начальницького складу та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене в статті 2 цього Статуту.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і оголошення догани.

Слід зауважити, що визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень органу, який вільний у виборі останнього.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пунктів 5.2-5.3 вищезазначеної Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Абзацом першим пункту 5.4 Інструкції № 230 визначено, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як зазначалось, підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування за інформацією про реєстрацію 26.04.2018р. в ЄРДР відомостей щодо одержання хабара працівниками поліції Баштанського ВП ГУНП. 12.06.2018р. слідчим СВ Управління СБУ в Миколаївській області ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З огляду на обставини, які встановлені службовим розслідуванням, було зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, недотримання вимог ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині зобов`язання дотримуватися законодавства, неухильного виконання вимог статутів і наказів начальників, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності, діяти відповідно до своїх функціональних (посадових) обов`язків, невиконанні вимог ст.ст. 2, 6, 7, 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання принципів діяльності поліції, ігноруванні Присяги та основних обов`язків поліцейського, що у подальшому призвело до висвітлення події в ЗМІ та набуло суспільного резонансу, чим було підірвано авторитет, престиж та довіру з боку населення до Національної поліції України у цілому.

Положення ст. ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника Поліції або підривають авторитет Поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, а також приймаючи до уваги вищенаведені норми права, суд приходить до висновку про те, що у спірному випадку відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зазначає, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок визначено як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до ст.11 Кримінального кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

З огляду на правове визначення таких понять як «службова дисципліна», «дисциплінарний проступок», «злочин», безпідставними є доводи апелянта, що рішення по кримінальному провадженню має значення для надання оцінки правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани, оскільки рішення по кримінальному провадженню не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у вказаному випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995р. та «Лавентс проти Латвії» від 07.11.2002р., у яких йде мова щодо правовідносин притягнення особи до відповідальності саме за вчинення злочину.

Більше того, при вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ОСОБА_1 не заперечив ані наявності підстав для проведення службового розслідування, ані обставин, викладених в описовій частині Висновку службового розслідування.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, встановлений законом.

Враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначило ГУНП в Миколаївській області, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд апеляційної інстанції вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що відсутність обвинувального вироку за порушеним кримінальним провадженням унеможливлює притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто ОСОБА_1

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 01 квітня 2019 року немає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 червня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук