Справа № 420/2415/19
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2415/19
УХВАЛА
18 червня 2019 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправними дій, протоколу, скасування рекомендацій, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої В.А., в якому позивач просив суд:
- визнати дії відповідача за фактом перебування на посаді заступника начальника другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, громадянина ОСОБА_2 без передбаченого Законом України «Про ДБР» наказу незаконно-корупційними;
- зобов`язати відповідача ініціювати проведення службового розслідування за фактом зухвалого систематичного зволікання заступником начальника другого слідчого відділу ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків;
- визнати незаконним протокол конкурсної комісії №2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у ДБР від 17.08.2018 року №38, яким було рекомендовано для призначення на посаду заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві громадянина ОСОБА_2 ;
- скасувати рекомендації конкурсної комісії № 2 з проведення відкритого конкурсу на посади у ДБР від 17.08.2018 року №38 про призначення на посаду заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_2 ;
- зобов`язати в.о. директора Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві Басалаеву В.А. негайно видати наказ про припинення протиправного, самовільного перебування на посаді ОСОБА_2 та його звільнення;
- зобов`язати відповідача ініціювати проведення службового розслідування за фактом перебування на посаді заступника начальника другого слідчого відділу Шведчикова К.К. без видання відповідного, належного за Законом України «Про ДБР» наказу, встановлення причетних та притягнення їх до передбаченої чинним законодавством відповідальності;
- звільнити позивача від сплати судового збору.
Ухвалою суду від 02.05.2019 року позивачу було відмовлено у задоволенні його клопотання про звільнення його від сплати судового збору, та адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху із встановленням 10-деного строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі суду було також зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого адміністративного позову з коректним викладенням його тексту та змісту, правильним оформленням позовних вимог, які підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства та визначенням суб`єктного складу сторін у справі, наданням належними чином засвідчених додатків до адміністративного позову та доказів, зазначених в ухвалі суду, доказів сплати судового збору згідно остаточної кількості визначених позивачем позовних вимог після усунення недоліків позовної заяви, а також необхідності подання заяви про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/2415/19 відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року після визначення позивачем остаточної кількості позовних вимог, з якими він звернувся в межах адміністративної справи №420/2415/19, було задоволено клопотання ОСОБА_1 та звільнено його від сплати судового збору. Однак у зв`язку з необхідністю усунення позивачем недоліків адміністративного позову, які не стосувались сплати позивачем судового збору, ухвалою суду позивачу було продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову в адміністративній справі №420/2415/19 та встановлено 10-денний строк для їх усунення.
11.06.2019 року від позивача до суду надійшов уточнений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 зазначив про усунення недоліків, зазначених в ухвалах суду від 02.05.2019 року та 28.05.2019 року.
Суд, дослідивши уточнений адміністративний позов, клопотання на усунення недоліків та інші матеріали адміністративного позову, вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктами 4 та 9 ч.5 ст. 160 КАС України визначено обов`язок позивача зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та інтересів позивача.
Такі вимоги Кодексу адміністративного судочинства України до позивача кореспондуються з визначенням його, як особи, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.4 КАСУ) та із завданням адміністративного судочинства (ч.1 ст.2 КАС України), яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст.77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач оскаржує до суду дії виконуючого обов`язки директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої В.А., які пов`язані з процедурою призначення, проведення конкурсного відбору та заміщення громадянином ОСОБА_2 посади заступника начальника другого слідчого відділу вищезазначеного підрозділу ДБР.
При цьому ОСОБА_1 в адміністративному позові не було зазначено, які саме його права, свободи або охоронювані законом інтереси, як позивача в адміністративному судочинстві, були порушенні оскаржуваними діями посадової особи підрозділу ДБР ОСОБА_3 та конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення посад у зазначеному територіальному управлінні Державного бюро розслідувань.
Посилання ОСОБА_1 лише на те, що ОСОБА_2 формально віднісся до вирішення його заяви від 22.01.2019 року про вчинення колегією суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду кримінального правопорушення, яке полягало у винесенні завідомо неправомірної постанови по справі №815/2475/18, не є належним обґрунтуванням підстав для звернення до суду в адміністративній справі № 420/2415/19 з вищезазначеними позовними вимогами про оскарження дій з призначення ОСОБА_2 на посаду, заміщення ним посади заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Миколаєві, оскільки вищезазначені дії посадової особи (неналежний розгляд заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення) є самостійною підставою для оскарження їх позивачем. Але позовних вимог про оскарження таких дій позивачем в адміністративному позові у справі №420/2415/19 не заявлено.
Крім того, позивач сам зазначив в уточненому адміністративному позові, що зазначені дії заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м.Миколаєві Шведчикова К.К. він вже оскаржує в іншій справі в порядку статей 303-306 Кримінально-процесуального кодексу України.
Суд також зазначає, що позивач, оскаржуючи протокол та рекомендації конкурсної комісії №2 з проведення відкритого конкурсу на посади у ДБР від 17.08.2018 року №38 про призначення на посаду заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Миколаєві Шведчикова ОСОБА_4 , не зазначив в адміністративному позові зазначеного суб`єкта владних повноважень в якості самостійного відповідача у справі.
При цьому позивачем у цій частині позову знов таки не зроблено будь яких посилань, які саме його права, свободи або охоронювані законом інтереси були порушенні зазначеним суб`єктом владних повноважень (конкурсною комісією №2).
Судом в ухвалах про залишення адміністративного позову без руху та продовження строку на усунення недоліків адміністративного позову також зазначалось про порушення позивачем вимог ст. 122-123 КАС України при зверненні до суду.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та рішеннями Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).
Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Як вбачається з матеріалів, адміністративного позову ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним протокол та рекомендації конкурсної комісії від 17.08.2018 року, яким ОСОБА_2 було рекомендовано для призначення на посаду заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїві. При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 24.04.2019 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду.
В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху від 02.05.2019 року та в ухвалі про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви від 28.05.2019 року позивачу будо зазначено про необхідність надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/2415/19 та доказів поважності пропуску такого строку.
Разом з тим, такої заяви позивачем до суду надано не було, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду в наданих позивачем до суду документах (адміністративному позові, уточненому адміністративному позові та в запереченні на ухвалу) не заявлено.
Суду Десятніковим М.І. було лише зазначено, що про оскаржувані ним в позові протокол та рекомендації конкурсної комісії від 17.08.2018 року він дізнався з листа територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 13.02.2019 року №12/07-1105-19, який він надавав до суду.
Проаналізувавши матеріали адміністративного позову суд зазначає, що вищезазначений лист від 13.02.2019 року №12/07-1105-19 було надано позивачу на його звернення від 01.02.2019 року в порядку ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року. В зазначеному листі виконуючим обов`язки директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 В ОСОБА_6 . позивачу було надано публічну інформація, що відповідно до протоколу конкурсної комісії №2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 17.08.2018 року №38, ОСОБА_2 рекомендовано для призначення на посаду заступника начальника другого слідчого відділу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.
Разом з тим, на думку суду, отримання позивачем відповідно до Закону України №2939-VI від 13.01.2011 року публічної інформації про призначення ОСОБА_2 на посаду є лише підтвердженням факту отримання позивачем публічної інформації, яка повинна надаватись без обмежень у часі її створення кожній особі з метою забезпечення прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень. В зазначеному листі від 13.02.2019 року №12/07-1105-19 не міститься інформації про порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , яка б свідчила про підстави звернення позивача з даним адміністративним позовом в порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки зазначений лист не є доказом того, що позивач несвоєчасно дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів в адміністративному судочинстві (про порушення яких він також не зазначає в адміністративному позові), він не може бути належним обґрунтуванням поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду в межах адміністративної справи №420/2415/19.
Згідно приписів частини 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Також суд зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем в позовній заяві повинен бути зазначений перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 4 ст. 161 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Позивач, оскаржуючи в адміністративному позові протокол та рекомендації конкурсної комісії від 17.08.2018 року, до суду їх не надавав, причин неможливості суду не зазначив, клопотань про їх витребування у відповідача не заявив.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Позивачем не було дотримано вимог ч. 5 ст. 94 КАС України та не завірено належним чином додатки до адміністративного позову.
Суд зазначає, що про необхідність усунення всіх вищевикладених недоліків позивачу було зазначено в ухвалах від 02.05.2019 року та 28.05.2019 року, однак позивачем їх усунуто не було. При цьому будь-яких обґрунтувань наявності об`єктивних або поважних причин неможливості усунути зазначені недоліки позивачем суду не повідомлено.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві,.
На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений судом термін не було усунуто недоліки адміністративного позову, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу та додані до неї матеріали.
Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 79-80, 160, 161, 169, 171, 256, 294, 295 КАС України, суддя,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Басалаєвої В.А. про визнання протиправними дій, протоколу, скасування рекомендацій, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє її права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.