Справа № 810/1993/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2019 року

Київ

справа №810/1993/18

адміністративне провадження №К/9901/16392/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №810/1993/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛД ЛАЙФ» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 22.12.2017 року №474721/40745652 про відмову у реєстрації податкової накладної від 14.11.2017 року №76 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 22.12.2017 року №474722/40745652 про відмову у реєстрації податкової накладної від 15.11.2017 року №77 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД ЛАЙФ" від 14.11.2017 року №76 та від 15.11.2017 року №77.

Відповідач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені рішення та прийняти нове про відмову в позові.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали та дійшла таких висновків.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації податкових накладних та зобов`язання ДФС їх зареєструвати.

Суд першої інстанції врахувавши вимоги пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України, частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, а також частини четвертої статті 12 КАС України, якою визначено справи розгляд яких можливий виключно за правилами загального позовного провадження, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Оцінивши предмет та характер спірних правовідносин, які стосуються рішення контролюючого органу щодо реєстрації податкових накладних, предмет доказування та склад учасників, дійшла висновку про те, що ця справа дійсно є незначної складності.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що зазначена справа має виняткове значення для нього, оскільки неможливість подання касаційної скарги по цій справі призведе до значних подальших втрат з Державного бюджету України та позбавить контролюючий орган можливості захистити економічні інтереси держави в повному обсязі.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі, а тому не може прийматись судом, як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів скарги.

Поряд колегією суддів враховано, що висновки суду першої та апеляційної інстанцій у цій справі, на підставі яких суди дійшли рішення про задоволення позову, у повній мірі відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (справи № 821/1173/17, № 822/1817/18, № 822/1878/18), а саме, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №810/1993/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду