Справа № 1440/2465/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2465/18
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Косогова О.М.

представника відповідача - Дмитрієва А.В.

представник ОСОБА_3 - Михайленка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенський спецагропромтранс" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенський спецагропромтранс" до Регіонального сервісного центру МВС України у Миколаївській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вознесенський спецагропромтранс" (далі - ТОВ "Вознесенський спецагропромтранс") звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС України у Миколаївській області (далі - Сервісний центр) в якому просив:

- визнати протиправною відмову з перереєстрації транспортного засобу РУТА 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 та зобов`язати здійснити перереєстрацію вказаного транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.05.2017року у справі №473/3604/16-ц, яке набрало законної сили, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу типу-автобус-D, РУТА 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, білого кольору, який укладено 17.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У квітні 2018 року ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" звернулось до Сервісного центру із заявою про поновлення реєстрації вказаного транспортного засобу за попереднім власником, проте листом від 25.04.2018 року №31/14-1501 йому було відмовлено у задоволенні такої заяви, з посиланням на те, що поновлення реєстрації транспортного засобу можливе лише після звернення власника такого транспортного засобу з відповідною заявою, поданням необхідних документів, а також огляду автомобіля фахівцями експертної служби МВС.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у задоволенні позову ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не є власником транспортного засобу, а тому його права не порушені. Зазначив, що реєстрація транспортного засобу можлива лише після звернення власника такого транспортного засобу з відповідною заявою, поданням необхідних документів, а також огляду автомобіля фахівцями експертної служби МВС.

При цьому, зауважив, що позивач невірно тлумачить положення Порядку N1388, оскільки даний випадок не підпадає під дію п.40 Порядку N1388.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що позивач у даній справі є заінтересованою особою, оскільки реєстрація вказаного автомобіля за попереднім власником надає йому можливість погасити борг третьої особи за рахунок продажу такого транспортного засобу.

На думку позивача, відмова Сервісного центру у державній реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_2 обмежує його у реалізації вказаного права.

У відзиві на апеляційну скаргу, Сервісний центр зазначив, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що жодний документ, який був підставою для реєстрації автобусу за його клієнтом не є, а ні підробленим, а ні фіктивним, а, отже, правові підстави реєстрації транспортного засобу за попереднім власником відсутні.

Також, зазначив, що на момент реєстрації транспортного засобу в автоматизованих обліків МВС була відсутня інформація про перебування вказаного автомобіля під арештом.

Протокольною ухвалою, відображеною у журналі судового засідання, суд апеляційної інстанції здійснив процесуальне правонаступництво апелянта з ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" на ТОВ "Вознесенський спецагропромтранс".

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги також просив рішення суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16 січня 2015 р., суд стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» 130 033 грн. 84 коп. основного боргу та 2 600 грн. 68 коп. судового збору.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 04 лютого 2015 р. відкрито виконавче провадження №46706592 з виконання судового наказу №5016/4285/2011(12/244) від 04 лютого 2015р.

02 березня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а також заборону на його відчуження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 05 січня 2010 р., транспортний засіб типу автобус-D, РУТА-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору належить боржнику у виконавчому проваджені №46706592 на праві власності.

17 листопада 2015 р. ТОВ «Захід-Авто-Ленд» видано довідку-рахунок ААЕ № 579348, якою вказаний транспортний засіб продано ОСОБА_3 за 30 108 грн.

26 листопада 2015 р. зазначений автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3

Вважаючи вказаний вище договір купівлі-продажу незаконним, ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» оскаржила його в судовому порядку.

Так, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.05.2017 року у справі №473/3604/16-ц, що набрало законної сили, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу типу-автобус-D, РУТА 20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, білого кольору, який укладено 17.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

14 червня 2018 року ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" звернулось до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Миколаївській області із заявою про поновлення реєстрації транспортного засобу за попереднім власником ОСОБА_2 , та надало копію відповідного судового рішення.

Листом від 25.04.2018 року №31/14-1501 Сервісний центр відмовив позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що відповідно до п. 35 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотокалясок, інших прирівнених до них транспортних засобів засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. перереєстрація транспортного засобу на підставі рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу допускається лише за особистим зверненням власника такого транспортного засобу з відповідною заявою, переліком документів, огляду автомобіля фахівцями експертної служби МВС, а також оплати послуг.

Враховуючи суть спору та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана справа має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пп1 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг (пп 2 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ч. 1 ст. 19 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є правова позиція про поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

У даній справі, спір виник між ТОВ "Вознесенський спецагропромтранс" та Регіональним сервісним центром МВС України у Миколаївській області фактично з приводу законності набуття ОСОБА_3 права власності.

На переконання колегії суддів, вирішення вказаної справи безпосередньо вплине на майнові права попереднього та наступного власників транспортного засобу, а отже спір у даній справі має приватноправовий характер.

За викладених обстави, колегія суддів дійшла висновку, що спір у даній справі виник між сторонами поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Згідно з частиною шостою статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Резюмуючи викладене, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність у даному спорі ознак публічно-правового, що є наслідком, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, для закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенський спецагропромтранс" - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенський спецагропромтранс" до Регіонального сервісного центру МВС України у Миколаївській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду господарської юрисдикції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 13.06.2019 року.