Справа № 809/977/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3478/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року (суддя Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 18 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспром Груп» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліспром Груп» 07.06.2018 звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 №№, , . В обґрунтування позовних вимог вказує, що висновки податкового органу, які покладені в основу оскаржуваних рішень не відповідають фактичним обставинам справи та не мають належного документального підтвердження. Зокрема, вказує, що позивачем при митному оформленні імпортовані товари класифіковані відповідно до УКТЗЕД та норм чинного законодавства, що було підтверджено митними органами під час проведення перевірки правильності класифікації товарів, які ввезені на митну територію України. Таким чином порушення, встановлені відповідачем, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому податкові повідомлення-рішення від 14.12.2017 №№, , є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі №809/977/18 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 № в частині нарахування грошового зобов`язання в сумі 10 800 (десять тисяч вісімсот) грн. 43 коп. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 № в частині нарахування грошового зобов`язання в сумі 2 160 (дві тисячі сто шістдесят) грн. 08 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки, викладені в акті перевірки, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам податкового законодавства, а винесені на підставі вказаного акту податкові повідомлення-рішення є законними, оскільки позивачем було неправильно визначено коди класифікації товарів згідно УКТЗЕД, імпортованих ТОВ «Ліспром Груп», що призвело до заниження митних платежів та порушення норм ПК України. Наголошує, що позивачем безпідставно віднесено мінінавантажувач «LIEBHERR», модель «L 509» до товарної позиції коду УКТЗЕД 8429 51 99 00 (ставка мита - 0%), оскільки такий повинен класифікуватись за кодом . Окрім цього, покликається на положення статті 108 КАС України, за змістом якої висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Зазначає, що у висновку експерт зазначає ознаки, за якими він включає автонавантажувач до товарної позиції 8429, одна безпідставно не пояснює, чому такий не підпадає під товарну позицію 8427. Відтак, вважає, що суд першої інстанції повинен був в рішенні обґрунтувати підстави відхилення доводів відповідача.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у період з 31.10.2017 по 27.11.2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Ліспром Груп» з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.10.2014 по 01.10.2017, за результатами якої складено акт від 07.12.2017 №14/09-19-14-04/39291979.

Вказаним актом зафіксовані порушення позивачем таких вимог законодавства: - частини 4 статті 69 МК України, Закону України «Про Митний тариф України», правил 1-6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Закону України «Про Митний тариф України» в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосуванні при цьому заниженої ставки ввізного мита, в результаті чого Товариством занижено ставку ввізного мита, що призвело до заниження ввізного мита на суму 28795,93 грн.; - підпункту 1 пункту 1 статті 50, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 9 статті 58, пунктів 1, 2 частини 1 статті 277 МК України, що призвело до зниження податкового зобов`язання з додаткового імпортного збору у сумі 749,03 грн.; - підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 18, пункту 190.1 статті 190 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 5908,99 грн.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення рішення від 14.12.2017: - №, відповідно до якого ТОВ «Ліспром Груп» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 35994,91 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 28795,93 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 7198,98 грн.; - №, відповідно до якого ТОВ «Ліспром Груп» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію Україні товарів у розмірі 7386,24 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 5908,99 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1477,25 грн.; - №, відповідно до якого ТОВ «Ліспром Груп» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем додатковий імпортний збір у розмірі 936,29 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 749,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 187,26 грн.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно наданих позивачем документів та за результатами проведеної експертизи мінінавантажувач одноковшовий, фронтальний, самохідний колісний, призначений для механізованих вантажно-розвантажувальних робіт оснащений вилковим захватом або ковшем з висотою піднімання 1 м або більше, оформлений за МД 206040000/2015/000174 (ІМ40ДЕ) від 26.01.2015, позивачем правильно класифіковано під кодом товару УКТЗЕД (ставка мита - 0%). Водночас, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення решти позовних вимог, оскільки дійшов висновку, що згідно ідентифікації верстатів, та відповідно до пояснень до товарної позиції 8465 верстати по виготовленню шпону відносяться до лущильних і класифікуються за кодом УКТЗЕД (ставка мита - 2%). Таким чином, на переконання суду першої інстанції, ТОВ «Ліспром груп» неправильно класифіковано товар, імпортований за МД 206040000/2015/000174 (ІМ40ДЕ) від 26.01.2015; 206040000/2015/000182 (ІМ40ДЕ) від 26.01.2015; 206040000/2015/005339 (ІМ40ДЕ) від 17.12.2015; 206000003/2016/002760 (ІМ40ДЕ) від 22.09.2016, що призвело до заниження митних платежів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян (частина 4 статті 3 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Порядок проведення класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності врегульовано приписами статті 69 МК України, якими встановлено таке: 1. Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. 2. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. 3. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. 4. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. 5. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. 6. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення. 7. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. 8. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Для цілей класифікації товарів митні органи використовують Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної діяльності, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», яка побудована на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, запровадженої Всесвітньою митною організацією та Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Відповідно до пункту 1 Основних правил інтерпретацій УКТЗЕД класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами: назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється, виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.

Згідно з пунктом 2 Основних правил інтерпретацій УКТЗЕД:

(а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного.

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Пунктом 3 Основних правил інтерпретацій УКТ ЗЕД визначено, що у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Відповідно до пункту 4 Основних правил інтерпретацій УКТЗД товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Згідно із пунктом 6 Основних правил інтерпретацій УКТЗД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

З матеріалів справи видно, що згідно МД №206040000/2015/000174 (ІМ40ДЕ) від 26.01.2015 позивачем здійснено митне оформлення товару «Мінінавантажувач одноковшовий, фронтальний, самохідний колісний, призначений для механізованих вантажно-розвантажувальних робіт, без обертання верхньої частини на 360 градусів, марка «LIEBHERR», модель «L 509», за кодом УКТЗЕД 8429 51 99 00 (ставка мита - 0%). Зазначений товар ввезений на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічного контракту №4 від 05.01.2015 фірма "LUMBER AND VENEER ORMAN URUNLERI DIS TICARET A.S. (CUMHURIYET MAH.D-100 KARAYOLU CAD/N116/A DUZCE Туреччина).

Відповідно до розділу XVI Митного тарифу України до товарної позиції коду 8429 УКТ ЗЕД включаються самохідні бульдозери з неповоротним та поворотним відвалом, грейдери, планувальники, скрепери, механічні лопати, екскаватори, одноківшові навантажувачі, машини трамбувальні та дорожні котки, 842951 - одноківшові фронтальні навантажувачі; 8429 51 99 00 - інші.

Однак, при проведенні перевірки податковий орган відніс мінінавантажувач, який підлягав розмитненню, до автонавантажувача з вилковим захватом для нерівної місцевості та інших штабелювальних автонавантажувачів товарної підкатегорії 8427 20 11 00 УКТ ЗЕД.

Разом з тим, відповідно до висновку експерта від 28.11.2018 №4.5-85/18, №4.3-442/18, за результатами призначеної ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року експертизи, мінінавантажувач «LIEBHERR», модель «L 509» згідно УКТЗЕД відповідає таким характеристикам: -механічне обладнання; машини та механізми, електрообладнання та їх частини; пристрої для записування або відтворення звуку, прилади для записування або відтворення зображення і звуку по телебаченню та частини і приладдя до них; -реактори ядерні, котли, машини, обладнання і механічні пристрої, їх частини; -самохідні бульдозери з неповоротним та поворотним відвалом, грейдери, планувальники, скрепери, механічні лопати, екскаватори, одноківшеві навантажувачі, машини трамбувальні та дорожні котки; -лопати механічні, екскаватори та одноківшові навантажувачі; -одноківшові фронтальні навантажувачі; -інші.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно наданих товариством документів (інвойса від 15.01.2015 №20873, сертифіката про походження товару №0507252) та за результатами проведеної експертизи мінінавантажувач одноковшовий, фронтальний, самохідний колісний, призначений для механізованих вантажно-розвантажувальних робіт оснащений вилковим захватом або ковшем з висотою піднімання 1 м або більше, оформлений за МД 206040000/2015/000174 (ІМ40ДЕ) від 26.01.2015, позивачем правильно класифіковано під кодом товару УКТЗЕД 8429 51 99 00 (ставка мита - 0%). Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав відступати від висновку експерта від 28.11.2018 №4.5-85/18, №4.3-442/18, за результатами призначеної ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року експертизи у розглядуваній справі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно дослідженого в судовому засіданні в якості письмового доказу по справі акту перевірки податковим органом нараховано податкове зобов`язання по сплаті мита та податку на додану вартість по МД 206040000/2015/000174 від 26.01.2015 на суму 8 640,34 грн. та 1 728,06 грн. відповідно. З огляду на зазначене податкові повідомлення-рішення від 14.12.2017 № в частині нарахування грошового зобов`язання в сумі 10 800, 43 грн. (з яких 8 640,34 грн. мито та 2 160,09 грн. - штрафна санкція (8 640,34 х 25% =2 160,09)) та від 14.12.2017 № в частині нарахування грошового зобов`язання в сумі 2 160,08 грн. (з яких 1 728,06 грн. ПДВ та 432,02 грн. штрафна санкція (1 728,06 х 25%=432,02)) є протиправними та підлягають до скасування.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха