Справа № 160/1519/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа № 160/1519/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
15 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , в якій просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з надуманих, не обґрунтованих та не передбачених законом підстав відмовило їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. При цьому, позивач звертала увагу суду на те, що нею виконано всі вимоги передбачені законодавством для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19 березня 2019 року.
19 березня 2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що посилання відповідача на те, що позивачеві було надано мотивоване рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, й те що відповідач діяв в межах дискреційних повноважень при розгляді заяви, спростовується положеннями ч.7 ст.118 ЗК України, у якій визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу.
У підготовчому засіданні 26 березня 2019 року представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання була повідомлена належним чином, надала клопотання про відкладення розгляду справи.
Третя особа ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
26 березня 2019 року суд за відсутності представника відповідача та третьої особи провів підготовче засідання, за результатами якого закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у той самий день.
У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням клопотання представника позивача та неявкою представника відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
До вказаної заяви позивачем додані: копія витягу із статуту СФГ «Утро», копія державного акту про право користування землею, протокол загальних зборів членів СФГ «Утро», інформація з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, схема розподілу земельної ділянки, довідка про неодержання земельної ділянки в межах приватизації, викопіювання з кадастрової картки (плану), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, довідка про середню частку (пай) на території сільської ради, копія паспорта громадянина та ідентифікаційного коду, заява землекористувача про згоду на вилучення землі від 17.12.2018 року.
Листом від 21.01.2019 року №Б-3988/1-228/0/20-19 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області фактично відмовило позивачу та повідомило про відсутність підстав для задоволення заяви, у зв`язку з невідповідністю площі земельної ділянки. Так, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ДП від 29.12.2000 року площа земельної ділянки, яка надана у користування для створення фермерського господарства складає 27,8000 га, проте згідно доданих матеріалів площа земельної ділянки, яка підлягає розпаюванню становить 26,7513 га. Крім того, копії документів не засвідчені належним чином, у зв`язку з чим позивачу рекомендовано привести у відповідність матеріали та повторно звернутись до управління.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю управління щодо не надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України.
Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, до повноважень якого входить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Дніпропетровської області; організація виконання робіт на території Дніпропетровської області із землеустрою.
Відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Як встановлено ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
За приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналогічні приписи містяться й в ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу, відповідно до якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Так, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Однак, листом від 21.01.2019 року №Б-3988/1-228/0/20-19 отримала відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки в наданих на розгляд матеріалах наявна невідповідність площі земельної ділянки. Крім того, копії документів не були засвідчені належним чином, у зв`язку з чим позивачу рекомендовано привести у відповідність матеріали і повторно звернутись до управління.
Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вигляді неналежного розгляду заяви від 2012.2018 року, суд зазначає наступне.
У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої ст. 118 Земельного кодексу України.
Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.
Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Крім того, згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.
При цьому, п. 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.
Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.
Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.
Проте, наданий відповідачем лист від 21.01.2019 року №Б-3988/1-228/0/20-19, в якому позивачеві надано інформацію стосовно того, що у площі земельної ділянки, яку вона бажає отримати у власність, наявна невідповідність, не може вважатись судом належним рішенням щодо вирішення питання про можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та не може вказувати на дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивача.
Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про порушення відповідачем процедури розгляду заяви позивача та вказане є підставою для покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву та прийняти рішення, що відповідає вимогам Закону.
Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи із вищевикладеного, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірності своїх дій, водночас, доводи позивача знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, і не були спростовані відповідачем, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.12.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність шляхом приватизації земельної ділянки протиправною.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський