Справа № 440/1337/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1337/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 ) із земель сільськогосподарського призначення площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2 ) із земель сільськогосподарського призначення площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність /а.с.6-7/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки всупереч чинному законодавству відповідачем у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не прийнято рішення про затвердження вказаного проекту. У наданій відповідачем відповіді від 17 жовтня 2018 року № 8781/0/26-18 відсутнє належне обґрунтування того, чим поданий на затвердження проект землеустрою не відповідає нормам Закону України "Про землеустрій".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про розгляд справи №440/1337/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву /а.с. 38-42/, в якому відповідач зазначив, що в проекті землеустрою містяться документи, які датовані набагато раніше, ніж заява позивача від 28.07.2017 про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачу земельної ділянки у власність. Також акти прийомкі передачі межових знаків на зберігання не містять дати складання та підпису представника Відділу Держгеокадастру у Чорнухівському районі, а завдання на виконання робіт не підписані замовником.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також у межах строку, встановленого статтею 258 цього Кодексу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Розпорядженням Голови Чорнухівської районної державної адміністрації Полтавської області від 23 квітня 2010 року № 108 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Кізлівської сільської ради" громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,00 га ріллі із земель запасу на території Кізлівської сільської ради за межами населеного пункту, що підтверджується архівною копією, виданою архівним відділом Чорнухівської районної державної адміністрації 21 березня 2019 року за № 05-02/23 /а.с. 16, зворот/.

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Кізлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с.43/.

До заяви додано проект землеустрою, розроблений ПП "Форас-Ленд" та підписаний сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , а також витяг з державного земельного кадастру.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області надано відповідь, оформлену листом від 17 жовтня 2018 року № 8781/0/26-18, в якій ОСОБА_1 запропоновано звернутись до розробника землевпорядної документації для приведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у відповідність до вимог чинного законодавства, що регулюють земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, а саме:

1) привести завдання на виконання робіт у відповідність додатку 1 Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2004 № 266, а саме: зазначити дані щодо договору на виконання робіт (номер, дата), уточнити дані щодо документів і матеріалів, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт, кількість примірників та адреси їх подання ;

2) матеріали геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) привести у відповідність до вимог Закону України Про топографо геодезичну і картографічну діяльність, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376 із змінами, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000,1 :1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09 квітня 1998 № 56, а саме: долучити матеріали польових вимірів з прив`язкою до пунктів державної геодезичної мережі та матеріали обробки результатів геодезичних вимірювань із зазначенням відносних похибок, нев`язок, розрахунок координат земельного масиву та ділянки, передбаченої до відведення…); обґрунтувати можливість проведення геодезичних вимірювань на точки спостереження 1,2,3,4,5,6 через полезахисну лісосмугу;

3) привести кадастровий план у відповідність до вимог статей 11, 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", додатку 11 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051, Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Держкомзему України від 23 липня 2010 року № 548, а саме: зазначити код та назву цільового призначення земельної ділянки відповідно до КВЦПЗ на момент складення проекту землеустрою, інформацію щодо обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту);

4) уточнити дані щодо суміжних власників (землекористувачів) та долучити їх погодження у відповідності до вимог статті 198 Земельного кодексу України;

5) уточнити дані щодо сертифікованих інженерів землевпорядників;

6) зазначити нумерацію сторінки в змісті.

Отже, враховуючи положення частини десятої статті 118 ЗК України (щодо відмови у наданні земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду), є підстави стверджувати, що позивачу фактично було відмовлено у затвердженні поданого проекту землеустрою.

Не погодившись із наданою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами шостою - восьмою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а відповідно до частини шостої цієї статті - підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З наведеного правового регулювання слідує, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність є непогодження проекту землеустрою в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять.

Матеріалами справи підтверджується, що на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області позивачем подано погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер НОМЕР_2 ) /а.с. 30/, який в силу положень статті 186-1 Земельного кодексу України є таким, що відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Разом з тим, позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою. При цьому відмову оформлено листом від 17 жовтня 2018 року № 8781/0/26-18.

Спростовуючи довід відповідача про невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та нормативно-правових актів, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно зі статтею 24 вказаного Закону для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

З аналізу наведених норм слідує, що реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі проекту землеустрою підтверджує відповідність проекту вимогам законодавства.

Судом встановлено, що на підставі поданого позивачем проекту землеустрою здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер № НОМЕР_2 та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 березня 2018 року НВ-018, який надавався позивачем до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області разом із проектом землеустрою /а.с. 9-11/.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновок ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Статтею 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати свої повноваження у формі рішення, листа, тощо.

Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 (далі - Положення №333).

Пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Згідно з підпунктом 11 пункту 10 Положення № 333 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що лист відповідача у відповідь на заяву позивача про затвердження проекту землеустрою за змістом та формою не може вважатися "рішенням про відмову" у розумінні частини 10 статті 118 Земельного кодексу України.

Відсутність же належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області про відмову у затвердженні проекту землеустрою після спливу встановленого законом строку розгляду заяви особи, не зважаючи на факт надіслання відповідачем заявнику листа від 17 жовтня 2018 року № 8781/0/26-18, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, відповідачем допущена протиправна бездіяльність у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 жовтня 2018 року (вх. № Л 14269/0/25-18 від 02 жовтня 2018 року) про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 :004:0304) із земель сільськогосподарського призначення площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті рішення у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 02 жовтня 2018 року (вх. № Л 14269/0/25-18 від 02 жовтня 2018 року) та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки спірних питань, наданих в цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що спір вирішено на користь позивача, який поніс витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн, то стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 жовтня 2018 року (вх. № Л 14269/0/25-18 від 02 жовтня 2018 року) про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 :004:0304.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 жовтня 2018 року (вх. № Л 14269/0/25-18 від 02 жовтня 2018 року) та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки спірних питань, наданих в цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк