Справа № 2а/1270/2033/2012
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2012-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

категорія №8
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2012 року Справа № 2а/1270/2033/2012

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

суддів: Гончарової І.А.,

Чернявської Т.І.,

при секретарі: Зацепіній Ю.В.,

за участю представників

позивача: Кузьменка О.М. (довіреність б/н від 27.12.2011),

Чекунової Т.К. (довіреність б/н від 27.12.2011),

першого відповідача: Домніної М.В. (довіреність № 15 від 13.03.2012),

Сергієнко Г.М. (довіреність № 29 від 29.03.2012),

другого відповідача: Клиновського Д.В. (довіреність № 10-1417/1391

від 01.11.2011),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» до державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 01.03.2012 № 2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2012 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (далі - ТОВ «СВК») до державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області, у якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області від 01.03.2012 № 2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія», індивідуальний податковий номер 37 , свідоцтво № 100207791 з моменту його прийняття.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач не згоден з рішенням 01.03.2012 № 2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Східна вугільна компанія», з огляду на таке.

На підставі п.189.1 ст.189, п.198.3, п.198.5 ст.198 ПК України, п.п.8.3 п.8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 21.12.2010 № 969, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1401/18696, та у зв`язку з використанням ТМЦ у межах балансу платника податку для невиробничого використання, виходячи з їх балансової вартості на момент переведення, не нижче цін придбання, ТОВ «СВК» видало податкові накладні № 27 та № 29, включило їх до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період вересень 2011 року (строки 1, 3) та відобразило їх у розшифровці податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2011 року у розмірі 79647,80 грн. за типом причини 04, відповідно до податкової накладної ТОВ «СВК» № 27, та у розшифровці податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2011 року у розмірі 4468,50 грн. за типом причини 04, відповідно до податкової накладної ТОВ «СВК» № 29, включило до інших платників, поставивши у рядках «Індивідуальний податковий номер покупця» та «Номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість покупця» нуль.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 відкрито провадження в адміністративній справі № 2а/1270/2033/2012 за вказаним адміністративним позовом та справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.

У попередньому судовому засіданні представниками позивача подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.56-61 том 1), у якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 2 від 01.03.2012 державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37), з дати його затвердження;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести до Реєстру платників податку на додану вартість запис про відміну анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» платником податку на додану вартість;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести зміни до Реєстру платників податку на додану вартість, поновивши у Реєстрі платників податку на додану вартість товариство з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37) з дати первинної реєстрації (24.03.2009) із видачею свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначив, що у квітні 2010 року ТОВ «СВК» на підставі господарських договорів придбало технічно-матеріальні цінності з метою здійснення ремонту офісного приміщення у м. Донецьку, тобто не для використання в господарській діяльності. На підставі п.198.3 ст.198 ПК України від контрагентів були отримані податкові накладні від 01.04.2011 - № 2146/004, № 1, від 28.04.2011 - № 7, № 8, № 43/013, які були включені до податкового кредиту та відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за квітень 2011 року та відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року, а також відображені у додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року.

У травні - червні 2011 року технічно-матеріальні цінності, придбані з метою здійснення ремонту офісного приміщення у м. Донецьку, згідно вищезазначених податкових накладних були використані при здійсненні ремонту офісного приміщення у м. Донецьк.

Таким чином, підприємством помилково було сформовано податковий кредит, оскільки відбулася операція, яка не відповідає визначенню поняття постачання товарів, бо придбані у квітні товарно-матеріальні цінності були придбані не для використання у господарській діяльності позивача, а для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю.

Зазначену помилку було виявлено у вересні 2011 року та виправлено шляхом видання податкових накладних № 27 та № 29 із зазначенням у якості покупця ТОВ «СВК» з нульовим ІПН, що спричинило нарахування податкового зобов`язання на відповідні суми та зменшило необґрунтовано нарахований за квітень 2011 року податковий кредит.

Згодом було встановлено, що ТОВ «СВК» помилково видало податкові накладні № 27 та № 29 та відобразило їх у податковій звітності.

Крім того, позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховувались дані декларації з ПДВ за січень 2012 року при визначенні обсягів постачання товарів (робіт). Оскільки рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ прийнято відповідачем 01.03.2012, відповідач при прийнятті рішення мав враховувати при визначенні обсягів постачання товарів/послуг дані податкової декларації з ПДВ за лютий 2012 року.

Відповідно до декларацій з ПДВ за період з лютого 2011 року по лютий 2012 року обсяг постачання товарів/послуг позивачем, зареєстрованим добровільно платником ПДВ, іншим платника податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить більше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Таким чином, позивач вважає, що у відповідача відсутня підстава для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.03.2012 за наслідками розгляду адміністративної справи у попередньому судовому засіданні: прийнято та приєднано до справи заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» про збільшення позовних вимог; залучено Державну податкову службу України як другого відповідача до участі у справі № 2а/1270/2033/2012; здійснено процесуальне правонаступництво першого відповідача, державну податкову інспекцію в м. Свердловську Луганської області змінено на державну податкову інспекцію у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби; закінчено підготовче провадження у справі № 2а/1270/2033/2012 та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог.

Представники державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби та Державної податкової служби України проти задоволення позовних вимог заперечували, надали письмові заперечення на позов (а.с.102-103, 109-111 том 2), у яких зазначено, що згідно реєстру по деклараціям та уточнюючим розрахункам з ПДВ за період з лютого 2011 року по січень 2012 року комісією встановлено, що платник подає податкові декларації з ПДВ протягом періоду з 21.03.2011 по 20.02.2012 з обсягами поставки 172907 грн., з яких операції з іншими платниками ПДВ - 66426,54 грн., що становить 38,4% від загальної суми поставки. Умовою реалізації п.п.«и» п.184.1 ст.184 ПК України є те, що така особа має бути зареєстрована суб`єктом господарювання не менше ніж 12 повних календарних місяців, що передують місяцю, в якому здійснюється анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Комісією встановлено, що початок дії реєстрації в якості платника ПДВ - 24.03.2009, тобто не менше ніж 12 повних календарних місяців, що передують місяцю, в якому здійснюється анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Таким чином, реєстр (перелік) податкових декларацій та уточнюючих розрахунків ТОВ «СВК», зареєстрованою добровільно, за 12 послідовних податкових місяців свідчить про те, що обсяг постачання товарів/послуг іншим платника податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання (п.п.«и» п.184.1 ст.184 ПК України).

Про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «СВК» повідомлено листом від 01.03.2012 № 2735/15, який надіслано поштою 02.03.2012 та отримано платником 05.03.2012.

При наданні уточнюючих розрахунків за травень - червень 2011 року підприємством збільшено податкові зобов`язання у сумі 84117,00 грн. Збільшення податкових зобов`язань відбулося за рахунок постачання у межах балансу для невиробничого використання.

Висновки ТОВ «СВК» про необхідність визначення обсягів постачання з березня 2011 року по лютий 2012 року при умові анулювання свідоцтва платника 01.03.2012 є необґрунтованими, оскільки згідно п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. На момент прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість (01.03.2012) строк подачі податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року не настав.

Висновки позовної заяви ТОВ «СВК» щодо неправомірного анулювання свідоцтва платника ПДВ, на думку відповідача, є помилковими, оскільки збільшення податкових зобов`язань відбулося за рахунок постачання у межах балансу для невиробничого використання, в додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» сума податкових зобов`язань переноситься у рядок «Інші» (податкові зобов`язання не платникам податку), тобто, операція має кінцевого споживача, в подальшому платник не буде формувати податковий кредит та податкові зобов`язання, тому зазначена операція - поставка не платникам ПДВ.

Представники відповідачів у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи, що товариство з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (далі - ТОВ «СВК») зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Донецької міської ради 12.11.2003 за № 1 002691, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 304464 (а.с.7 том 1).

Позивач є платником податків і зборів та перебуває на обліку у ДПІ у м. Свердловську Луганської області ДПС з 21.11.2003 за № 70, що підтверджується довідкою про взяття на облік за формою № 4-ОПП від 04.01.2012 № 4/29 (а.с.10 том 1).

ТОВ «СВК» є платником податку на додану вартість, про що ДПІ у м. Свердловську видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість серії НБ № 124541 від 24.03.2009 № 100207791, індивідуальний податковий номер 37 (а.с.11).

Рішенням ДПІ у м. Свердловську № 2 від 01.03.2012 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «СВК», ідентифікаційний код 32727602 , індивідуальний податковий номер 37 (а.с.33 том 1).

Оглядом рішення № 2 від 01.03.2012 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість встановлено, що підставою анулювання реєстрації ТОВ «СВК» платником податку на додану вартість стало подання платником податкових декларації, в яких обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання, що підтверджено деклараціями з ПДВ з відповідними додатками з лютого 2011 року до січня 2012 року. Платник подає податкові декларації з ПДВ протягом періоду з лютого 2011 року до січня 2012 року з показниками, які свідчать про наявність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 172907 грн. (п.п.«и» п.184.1 ст.184 ПК України).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідачів, суд виходить з такого.

Порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість та її анулювання врегульовано Податковим кодексом України та Положенням «Про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1394 від 07.11.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за № 1369/20107.

Підпунктом «и» пункту 184.1 ст.184 ПК України встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, зареєстрованими добровільно, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «а» пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах «б» - «и» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного органу державної податкової служби. Свідоцтво про реєстрацію платника податку вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку (пункт 184.2 статті 184 ПК України).

Про анулювання реєстрації платника податку податковий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації (пункт 184.10 статті 184 ПК України).

Положенням «Про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1394 від 07.11.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за № 1369/20107, визначено таке.

Податкові органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав (підпункт 5.5.1 пункту 5.5. розділу 5 Положення).

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою податкового органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є: акт (довідка) документальної чи камеральної перевірки або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи, зареєстрованої добровільно, за 12 послідовних податкових місяців, який свідчить про те, що обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання (підстава - підпункт «и» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до податкового органу, загальні обсяги поставок звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку), обсяги постачання товарів/послуг та їх відсоток платникам ПДВ (підпункт 5.5.2.14 пункту 5.5 розділу 5 Положення).

За наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) податковий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення податковим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства (підпункт 5.5.3 пункту 5.5. розділу 5 Положення).

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою податкового органу оформляється за формою № 6-РПДВ (додаток 6). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження податкового органу, та підписується керівником податкового органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказується підстава для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу (підпункт 5.5.4 пункту 5.5 розділу 5 Положення).

Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ уважається днем прийняття такого рішення. Рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у день підписання реєструються у журналі обліку рішень про анулювання реєстрації платників ПДВ за формою № 6-РЖ (додаток 7). Номер рішення відповідає порядковому номеру запису в цьому журналі (підпункт 5.5.4.1 пункту 5.5. розділу 5 Положення).

З матеріалів справи вбачається, що комісією ДПІ у м. Свердловську прийнято рішення № 2 від 01.03.2012 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» на підставі реєстру (переліку) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи, зареєстрованої добровільно, за 12 послідовних податкових місяців, який свідчить про те, що обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання (а.с.72 том 2).

Оглядом цього реєстру встановлено, що за період з лютого 2011 року по січень 2012 року загальний обсяг поставки ТОВ «СВК» складає 172907 грн., обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам ПДВ - 66426,54 грн., що становить 38,4 відсотка від загальних обсягів постачання.

З урахуванням вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що перший відповідач формально мав право та підстави для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК».

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що у квітні 2011 року ТОВ «СВК» придбало ТМЦ. На підставі податкових накладних, отриманих від контрагентів, від 01.04.2011 - № 2146/004, № 1, від 28.04.2011 - № 7, № 8, № 43/013 ТОВ «СВК» було віднесено суми податку до податкового кредиту по податку на додану вартість.

20 травня 2011 року ТОВ «СВК» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2011 року, в якій згідно додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до складу податкового кредиту включено податок на додану вартість за вищевказаними податковими накладними (а.с.77-82 том 1).

У травні - червні 2011 року товарно-матеріальні цінності згідно податкових накладних від 01.04.2011 - № 2146/004, № 1, від 28.04.2011 - № 7, № 8, № 43/013 були використані при здійсненні ремонту офісного приміщення у м. Донецьк, тобто, відбулося використання ТМЦ не у господарській діяльності підприємства, що виключає можливість віднесення сум податку за вказаними податковими накладними до складу податкового кредиту.

Таким чином, підприємством помилково було сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних від 01.04.2011 - № 2146/004, № 1, від 28.04.2011 - № 7, № 8, № 43/013, оскільки відбулася операція, яка не відповідає визначенню поняття постачання товарів, бо придбані у квітні 2011 року товарно-матеріальні цінності були придбані не для використання у господарській діяльності позивача, а для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю.

Позивачем вказану помилку було виявлено у вересні 2011 року та виправлено шляхом видання податкових накладних № 27 від 01.09.2011 на суму 95577,36 грн., у тому числі ПДВ - 15929,56 грн. (а.с.24 том 1), та № 29 від 06.09.2011 на суму 5362,20 грн., у тому числі ПДВ - 893,70 грн. (а.с.32 том 1) із зазначенням у якості покупця ТОВ «СВК» з нульовим ІПН, що спричинило нарахування податкового зобов`язання на відповідні суми та зменшило необґрунтовано нарахований за квітень 2011 року податковий кредит.

Пунктом 189.1 статті 189 ПК України встановлено, що у разі постачання товарів/послуг у межах балансу платника податку для невиробничого використання, постачання товарів/послуг та виробничих основних засобів відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не у господарській діяльності, переведення виробничих основних засобів до складу невиробничих основних засобів, база оподаткування визначається виходячи з їх балансової вартості на момент переведення (постачання), а для товарів/послуг - не нижче цін придбання.

Пунктом 198.5 ст.198 ПК України встановлено, якщо у подальшому такі товари/послуги, основні виробничі засоби фактично використовуються в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідного до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (за винятком випадків проведення операцій, передбачених п.п.196.1.7 п.196.1 ст.196 цього Кодексу), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні виробничі засоби вважаються проданими у податковому періоді, на який припадає таке використання, у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, основними виробничими засобами.

Згідно п.п.8.3 п.8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 21.12.2010 № 969 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1401/18696, у разі постачання товарів/послуг у межах балансу платника податку для невиробничого використання; використання товарів/послуг, за якими суми податку на додану вартість попередньо були включені до податкового кредиту, в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування; визнання умовного постачання товарних залишків та/або основних фондів, що перебувають в обліку платника податку на день анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість, щодо яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах; ліквідації основних фондів за самостійним рішенням платника податку; переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих, у рядках «Індивідуальний податковий номер покупця» та «Номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (покупця)» проставляється нуль.

Керуючись наказом ДПА України від 25.01.2011 № 41 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за № 197/18935 (що діяв на момент складання податкової звітності), Порядком ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженим наказом ДПА України 24.12.2010 № 1002, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1402/18697, у зв`язку з використанням ТМЦ у межах балансу платника податку, придбаних для невиробничого використання, виходячи з їх балансової вартості на момент переведення, не нижче цін придбання, ТОВ «СВК» видало податкові накладні № 27 та № 29, включило їх до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період вересень 2011 року строки 1, 3 та відобразило їх у розшифровці податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток № 5) до уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2011 року у розмірі 4468,50 грн. та 79647,80 грн. за типом причини 04 відповідно до податкових накладних № 27 та № 29, включивши до інших платників, поставивши у рядках «Індивідуальний податковий номер покупця» та «Номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (покупця)» нуль (а.с.17-32, 34-35 том 1).

З вищевикладеного вбачається, що в уточнюючих розрахунках за травень та червень 2011 року, ТОВ «СВК» відобразило операції за податковими накладними № 27 та № 29 як збільшення податкових зобов`язань за рахунок постачання у межах балансу для невиробничого використання.

Як повідомили представники позивача у судовому засіданні, ТОВ «СВК» відобразило вказані операції як збільшення податкових зобов`язань за рахунок постачання у межах балансу для невиробничого використання у зв`язку з тим, що Податковим кодексом України, у редакції на час усунення самостійно виявлених помилок (вересень 2011 року), було відсутнє визначення такої операції як використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не у господарській діяльності. Фактично, відбулися операції, що підпадають під визначення використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не у господарській діяльності, оскільки у квітні 2011 року ТОВ «СВК» придбало ТМЦ не для використання у господарській діяльності, а для власних потреб, та у господарській діяльності підприємства не використовувало.

Натомість, на час прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» від 01.03.2012, пункт 189.1 статті 189 ПК України (в редакції Закону N 3609-VI від 07.07.2011) вже було доповнено такою операцією як використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не у господарській діяльності, яка у розумінні п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України не є постачанням товарів, а отже не включається до складу загальних обсягів постачання.

Усунути зазначену розбіжність в уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок платник податку не має змоги, оскільки і постачання у межах балансу для невиробничого використання, і використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не у господарській діяльності, відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 № 1490/20228, має бути відображено у рядку 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів».

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що, подавши уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2011 року, ТОВ «СВК» у вересні 2011 року збільшило податкові зобов`язання, а не обсяги постачання.

Отже, податковий орган прийшов помилкового висновку про те, що обсяг постачання товарів/послуг ТОВ «СВК» іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Як встановлено у судовому засіданні загальний обсяг постачання ТОВ «СВК» складає - 88790 грн. (172907 грн. - 79648 грн. - 4469 грн. = 88790 грн.), обсяг постачання товарів/послуг іншим платникам ПДВ - 66426,54 грн., що становить 74,8 відсотка від загальних обсягів постачання.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що у податкового органу були відсутні підстави для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» на підставі п.п.«и» п.184.1 ст.184 ПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що податковим органом прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» № 2 від 01.03.2012 за період з лютого 2011 року по січень 2012 року. Суд погоджується з доводами представників позивача про те, що при прийнятті рішення податковий орган мав визначати обсяги постачання за останні 12 календарних місяців до дати винесення оскаржуваного рішення. Оскільки оскаржуване рішення прийнято 1 березня 2012 року, податковий орган, відповідно, мав визначати обсяги постачання за період з березня 2011 року по лютий 2012 року і враховувати дані податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року.

Необхідність визначення податковим органом обсягів постачання за останні 12 календарних місяців до дати винесення оскаржуваного рішення вказана також у листі ДПА України від 14.02.2011 № 4021/7/16-1417, яким надано методичні рекомендації з питань проведення процедури реєстрації особи як платника податку на додану вартість та анулювання такої реєстрації.

Посилання представників відповідача на те, що строк подання податкової звітності з ПДВ за лютий 2012 року на час прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» № 2 від 01.03.2012 не настав, а тому податковий орган не мав враховувати обсяги постачання за лютий 2012 року, суд вважає безпідставними, оскільки податковим законодавством чітко визначено, що при прийнятті відповідного рішення податковий орган має враховувати останні 12 календарних місяців. У даному випадку останніми 12 календарними місяцями є період з березня 2011 року по лютий 2012 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ДПІ у м. Свердловську рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «СВК» № 2 від 01.03.2012 прийнято без достатніх підстав та з порушенням порядку, визначеним Податковим кодексом України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення № 2 від 01.03.2012 державної податкової інспекції в м. Свердловськ про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37 ) з моменту його прийняття - з 01 березня 2012 року.

Наслідки скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визначені Положенням «Про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1394 від 07.11.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за № 1369/20107.

Пунктом 2.3 Положення визначено, що формування та ведення Реєстру здійснює центральний орган державної податкової служби. Дані реєстру передаються до податкових органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні податкові органи), а також податкових органів у районах, містах, районах у містах, міжрайонних, об`єднаних та спеціалізованих податкових органів (далі - районні податкові органи). Податкові органи забезпечують достовірність даних про платників податків у Реєстрі, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що з числа обов`язків щодо ведення Реєстру центральний орган державної податкової служби здійснює: розробку організаційних та методологічних принципів ведення Реєстру; організацію реєстрації платників ПДВ; присвоєння платникам ПДВ індивідуальних податкових номерів; формування номерів свідоцтв про реєстрацію платників ПДВ; розробку технології та програмно-технічних засобів ведення Реєстру; виконання функцій адміністратора бази даних Реєстру (накопичення, аналіз даних, що надходять з регіональних податкових органів, контроль за достовірністю та актуалізацією даних, зберіганням, захистом їх, контроль за правом доступу тощо); автоматизоване ведення бази Реєстру; розробку нормативних документів на створення, ведення та користування даними Реєстру; оприлюднення даних з Реєстру.

Відповідно до п.5.6 Положення, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою податкового органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення податкового органу про відміну анулювання реєстрації та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру.

У разі відміни рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, податковий орган видає платнику ПДВ нове Свідоцтво (за новим номером) замість старого Свідоцтва на підставі реєстраційної заяви з позначкою «Перереєстрація» та рішення про відміну анулювання реєстрації. При цьому дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою початку дії нового Свідоцтва та датою анулювання старого Свідоцтва є дата внесення відповідного запису до Реєстру.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну податкову службу України внести до Реєстру платників податку на додану вартість запис про відміну анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» платником податку на додану вартість та внести зміни до Реєстру платників податку на додану вартість, поновивши у Реєстрі платників податку на додану вартість товариство з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37) з дати первинної реєстрації (24.03.2009) із видачею свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ТОВ «СВК» після анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (свідоцтво № 100207791 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 24.03.2009) отримало нове свідоцтво № 200034474 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 12.03.2012 (а.с.112 том 2).

Існування свідоцтва № 200034474 від 12.03.2012 може призвести до подвійної реєстрації ТОВ «СВК» як платника податку на додану вартість, що, на думку суду, є неприпустимим.

Частиною 2 статті 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідного до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, з метою захисту законних інтересів особи, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, скасувавши з дня набрання даним судовим рішенням законної сили свідоцтво № 200034474 від 12.03.2012 про реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» платником податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України у судовому засіданні 06 квітня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, розділом 5 Положенням «Про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1394 від 07.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за № 1369/20107, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» до державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 01.03.2012 № 2 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати з 01.03.2012 рішення № 2 від 01.03.2012 державної податкової інспекції в м. Свердловськ про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37).

Зобов`язати Державну податкову службу України внести до Реєстру платників податку на додану вартість запис про відміну анулювання реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» платником податку на додану вартість.

Зобов`язати Державну податкову службу України внести зміни до Реєстру платників податку на додану вартість, поновивши у Реєстрі платників податку на додану вартість товариство з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (індивідуальний податковий номер 37) з дати первинної реєстрації (24.03.2009) із видачею свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Скасувати з дня набрання даним судовим рішенням законної сили свідоцтво № 200034474 від 12.03.2012 про реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» платником податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Східна вугільна компанія» (місцезнаходження: 94800, Луганська область, м. Свердловськ, вул. Глінки, 1А, ідентифікаційний код 32727602) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 32,19 грн. (тридцять дві гривні дев`ятнадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 09 квітня 2012 року.

Головуючий суддя К.О. Пляшкова
суддя суддя І.А. Гончарова Т.І. Чернявська