Справа № 560/4150/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4150/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

11 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держапраці у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (повний текст рішення складено 25.02.2019 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держапраці у Хмельницькій області про скасування акту та висновків перевірки,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Хмельницькій області про усунення виявлених порушень № 22-01/2515-ІВ-620 від 14.09.2018 року; визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/480 від 25.09.2018 року на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 111690 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.09.2018 працівниками Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці було проведено інспекційне відвідування по додержанню законодавства про працю у ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

За результатами інспекційного відвідування інспектором Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № 22-01/2515-ІВ від 07.09.2018, відповідно до якого порушення ч.1, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про працю посадовими особами відповідача винесено припис від 14.09.2018 №23-01/2515-ІВ-620 про усунення виявлених порушень, яким суб`єкта господарювання зобов`язано усунути порушення щодо укладення трудового договору із найманими працівниками відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та подати відповідне повідомлення до органів ДФС.

В подальшому, 25.09.2018, першим заступником начальника управління Держпраці у Хмельницькій області було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/480, згідно з якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 111690 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивача вважає їх протиправними та такими, що порушають його права та законні інтереси.

Відповідач у відзиві, надісланому до суду першої інстанції зазначив, що під час проведення інспекційного відвідування в ході спілкування з працівницею позивача - ОСОБА_4 з метою моніторингу стану дотримання вимог трудового законодавства, інспектори праці з`ясували, що вона допущена підприємцем до роботи без укладення трудового договору. Із врахуванням вказаних відомостей, інспекторами було прийнято рішення здійснити дії щодо підготовки до інспекційного відвідування, як контрольного заходу. Згідно вимог п.6 Порядку №295, у рамках підготовки до інспекційного відвідування, інспекторами праці, в межах наданих повноважень, отримано письмові пояснення у ОСОБА_4 Зазначена особа письмово підтвердила факт виконання трудових обов`язків в кафе "Сахара" без укладення трудового договору, перебуваючи на підміні іншого працівника. У подальшому вказані пояснення правомірно долучено до матеріалів інспекційного відвідування як це передбачено абз.2 п.6 Порядку №295.

За результатами відвідування інспектори праці на основі моніторингу стану дотримання вимог трудового законодавства у ФОП ОСОБА_1 , інспектори праці повідомили керівника Управління Держпраці (у формі службової записки) про використання останнім праці одного неоформленого працівника. Проаналізувавши відомості, зібрані та наведені інспекторами праці, керівник Управління Держпраці у Хмельницькій області прийняв рішення згідно вимог пп.3 п.5 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин (наказ від 06.09.2018 №168).

Таким чином, підстава для проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 (рішення керівника органу контролю згідно вимог пп.3 п.5 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин) є абсолютно законною і обґрунтованою, а тому просить відмовити ФОП ОСОБА_2 Гассан ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої інстанції, свідок ОСОБА_4 надала показання, та зазначила, що під час проведення інспекційного відвідування вона не працювала у позивача, а лише прийшла по об`яві, щоб ознайомитись з умовами праці, оскільки не була впевнена чи зможе працювати, адже має ІІІ групу інвалідності. ФОП ОСОБА_1 показав, яку роботу необхідно робити. Після цього, вийшов розмовляючи по телефону. Зайшли інспектори відповідача, надали бланк пояснень, який заповнила з переляку. Після ознайомлення з умовами роботи, в другій половині дня 06.09.2018 року ОСОБА_4 написала заяву на прийом на роботу.

Свідок ОСОБА_6 , надав суду показання про те, що являється другом позивача, в день проведення інспекційного відвідування перебував біля торгової точки "Сахара", однак зайшовши в середину побачив там ОСОБА_4 , яку раніше не бачив, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 в приміщенні не було. Свідок ОСОБА_6 додав, що після виходу з торгової точки "Сахару" купив у сусідньому магазині каву, та повернувшись до торгової точки позивача почув, як в серединні спілкуються люди на підвищених тонах та зателефонував ОСОБА_1 , який не відповів на його дзвінок.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 17.01.2019 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування припису та постанови - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Хмельницькій області про усунення виявлених порушень №22-01/2515-ІВ-620 від 14.09.2018.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/480 від 25.09.2018 на фізичну особу-підприємця Нассер Гассан Ахмед в розмірі 111690 (сто одинадцять тисяч шістсот дев`яносто ) грн 00 коп.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця Нассер ОСОБА_7 судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Управління Держпраці у Хмельницькій області звернулося з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Управління Держпраці у Хмельницькій області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач по справі зазначив, що судом не враховано, пояснення представника Управління Держпраці у Хмельницькій області, який пояснив, що при здійсненні ним та іншим інспектором відвідування в приміщенні кафе "Сахара" при спілкуванні з працівником іншого суб`єкта господарювання, що здійснює в даному приміщенні господарську діяльність, вони бачили, як ОСОБА_4 поряд продавала товари покупцям. Крім того, інспекторами праці для перевірки пояснень ОСОБА_4 було перевірено документи щодо її працевлаштування повідомлення в ДФС про прийом на роботу працівника. При дослідженні зазначених документів встановлено, що офіційно трудові відносини між ФОП Нассер Гассан ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оформлено 07.09.2018 року. У той час як фактичне виконання роботи зафіксовано 06.09.2018 року. Таким чином, на основі виявлених порушень Управлінням Держпраці у Хмельницькій області правомірно винесені припис та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на фізичну особу - підприємця Нассер ОСОБА_7 .

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 28.05.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтвердили факт порушення трудового законодавства позивачем, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог ч. 1, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі на її територіальним органам про прийняття працівника на роботу."

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 вересня 2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області згідно вимог п.33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 (далі Порядок №295) та на підставі наказу від 06.09.2018 №168 та направлення на проведення інспекційного відвідування №740/18 від 06.09.2018 проведено захід - відвідування за місцем здійснення господарської діяльності відповідача (кафе "Сахара" по АДРЕСА_1 ).

За результатами здійснення заходу державного контролю інспекційного відвідування інспектором праці складено акт інспекційного відвідування №22-01/2515-ІВ від 07.09.2018, згідно якого виявлено порушення ч.1,3 ст.24 КЗпП, в результаті чого винесено припис про усунення виявлених порушень №22-01/2515-ІВ-620 від 14.09.2018, з визначенням строку усунення до 14.10.2018. Перший заступник начальника Управління Держпраці в Хмельницькій області 25.09.2018, розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №22-01/2515-ІВ від 07.09.2018, виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/480, згідно якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. Позивач не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки винесенні в порушення норм чинного законодавства, в зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що у межах спірних правовідносин позивачем не допущено порушення вимог ч.1, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а тому винесений працівниками відповідача припис та оскаржена постанова прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), а тому на думку суду є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, та з приводу обґрунтованості прийнятого рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМ України від 26.04.2017, № 295 (далі - Порядок №295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до п.33 Порядку №295 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Слід зазначити, що згідно з абз.3 ч.1 п.11 Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Відповідно до п.20 Порядку №295, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно ч.4 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно з пп. 6 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно пп.5 п.6 Положення №96 Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці. При цьому, ч.1, 2 Закону №877-V вказує на те, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Суд зазначає, що згідно ч.7, 8 ст.7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Необхідно зауважити, що згідно ч.1 ст.12 Закону №877-V, невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який в свою чергу визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені зокрема на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п.8 Порядку №590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Згідно п.10 Порядку №590, постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає доцільним зазначити наступне.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, регулює Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до ч.1 ст.265 КЗпП, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1,3 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто, у будь-якому випадку заборонено допускати працівника до роботи до того, як будуть виконані вимоги ст.24 КЗпП України.

Слід зауважити, що порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413. Вказаним порядком встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів, як, зокрема: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі.

Таким чином, повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є частиною укладання трудового договору, яке складається із виданого наказу та повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів. Аналогічне роз`яснення міститься в листі Держпраці України від 03.08.2015 за №1364/24/21/01/2298-15.

З матеріалів справи встановлено, що згідно наданих показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що остання прийшла до ФОП ОСОБА_2 Гассан ОСОБА_5 , для можливості влаштуватися на роботу, однак маючи ІІІ групу інвалідності просила подивитись на умови праці, оскільки була не впевнена чи впорається з покладеними на неї обов`язками. Між тим, ОСОБА_4 у власно наданих письмових поясненнях до заперечень на акт інспекційного відвідування №22-01/2515-ІВ та в судовому засіданні, зазначила, що продажу не здійснювала, а просто спостерігала за умовами праці та чекала на роботодавця у приміщенні торгової точки "Сахара" для оформлення документів для подальшої роботи. Дані пояснення ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні суду першої інстанції під час здіснення її допиту у якості свідка, а також додала, що між позивачем та ОСОБА_4 було оформлено документи 06.09.2018 та з 07.09.2018 ОСОБА_4 та офіційно прийнято на роботу.

Крім того, свідок зазначила, що під час приходу інспекторів, остання перебувала на торговій точці "Сахара", що належить позивачу та чекала на появу останнього, тим самим була сильно налякана, оскільки інспектори наполегливо вимагали написати пояснення.

Колегія суддів погоджується з тим, що висновки інспекторів щодо порушення законодавства про працю зроблено виключно на підставі наданих ОСОБА_4 пояснень, відібраних 06.09.2018, шляхом здійснення відвідування торгової точки позивача з метою інформування останнього про дотримання законодавства про працю та моніторингу його дотримання, однак жодних доказів того, що ОСОБА_4 здійснювала продаж товарів та отримувала за таку роботу заробітну плату не надано.

Проте, враховуючи пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка, суд першої інстанції встановив, що остання спростувала пояснення відібрані 06.09.2018 під час інспекційного відвідування торгової точки позивача, а тому такі докази не можуть відповідати ознакам належного доказу для встановлення факту не оформлення найманого працівника.

Розглядаючи надані сторонами належні та допустимі докази, суд першої інстанції вірно встановив, що в матеріалах справи міститься копія трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 , відповідно до якої останню прийнято на роботу до кіоску "Сахара" на посаду продавця у ФОП ОСОБА_1 з 07.09.2018 на підставі наказу №2 від 06.09.2018 .

Крім того, слід звернути увагу на те, що в матеріалах міститься повідомлення про прийняття працівника на роботу, подане до ДПІ у м.Хмельницькому та отримано останнім 06.09.2018, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) приймає на роботу ОСОБА_4 з 07.09.2018.

Разом з наведеним вище, суд апеляційної інстанції враховує те, що відповідно до службової записки начальника відділу з питань експертизи умов праці від 06.09.2108 року йдеться про інформування підприємця та його працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю. При цьому було отримано пояснення особи, яка ніби має не належним чином оформлені трудові відносини з позивачем. Зазначене відображено у наказі на проведення перевірки як підстава для її проведення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачу як фізичній особі - підприємцю не надано методичну допомогу та інформування у вирішенні питань щодо укладення трудових договорів, про що йшлося у службовій записці, а здійснено каральний захід у виді накладення штрафних санкції при виконанні припису, який встановлений судом як безпідставний.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у межах спірних правовідносин позивачем не допущено порушення вимог ч.1, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а тому винесений працівниками відповідача припис та оскаржена постанова прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За ч.ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій при внесенні припису про усунення виявлених порушень №22-01/2515-ІВ-620 від 14.09.2018 року та винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №22/480 від 25.09.2018 на фізичну особу - підприємця Нассера ОСОБА_8 Ахмеда в розмірі 111690,00 грн., тому його позовні вимоги підлягали задоволенню.

Колегія суддів, перевіривши юридичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, вважає вірним висновок суду, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Держапраці у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 червня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.