Справа № 826/4812/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4812/18 Суддя першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_1 ,

представника позивача: - Строєвого О.В.,

представника відповідача: - Кшемінської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій при МВС про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій при МВС про зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виключити відомості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вишнівським МВМ РУ МВС України в Київській області 28 серпня 1996 року, уродженця села Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що він є особою відносно якої 01.03.2009 року Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу № 11-55-67 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (2001).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено позивачеві у виключенні інформації з бази даних оперативно-довідкового обліку, з огляду на ненадання останнім доказів існування обставин, які в силу п. 11.1 Інструкції № 823/188, які є підставою для вилучення такої інформації.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.03.2009 року Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу № 11-5567 відносно позивача за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

26.04.2016 року позивач звернувся із заявою до Ірпінського ГУ НП в Київській області, на яку 13.05.2016 року отримав відповідь про те, що станом на 12.05.2016 року він по кримінальним справам та провадженням, які перебувають в провадженні слідчого відділення Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області, не числиться.

25.05.2016 року від Ірпінського міського суду Київської області позивач отримав відповідь на заяву про те, що кримінальна справа № 1-118/09 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України ухвалою від 25 березня 2009 року направлена до Прокуратури міста Ірпеня.

27.05.2016 року Прокуратурою Київської області надано довідку про те, що відповідно до даних Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 27.05.2016 в провадженні Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області кримінальні провадження відносно позивача не перебувають.

09.06.2016 року Ірпінським відділом поліції ГУ МВС України в Київській області повідомлено про відсутність кримінальної справи № 11-5567 за ч. 1 ст. 122 КК України у слідчому відділі за наслідками проведеної інвентаризації в архіві за 2016 рік.

26.02.2018 року Києво-Святошинською місцевою прокуратурою надано відповідь на звернення позивача № 372 вих-18, зі змісту якої вбачається, що 01.03.2009 р. Ірпінським РВ ГУ МВС України порушено кримінальну справу № 11-5567 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яку з обвинувальним висновком направлено до суду. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.03.2009 р. кримінальну справу № 11-5567 повернуто для проведення додаткового розслідування. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, про підозру позивачу не повідомлялось, обвинувальний акт щодо нього не скеровувався. На даний час місцезнаходження кримінальної справи невідоме. Відповідно до акту приймання-передачі справ із Прокуратури міста Ірпеня до Києво-Святошинської місцевої прокуратури кримінальна справа керівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури не приймалась.

02.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Київській області із заявою про виключення відомостей щодо нього з обліку МВС України, про те, що він є особою відносно якої 01.03.2009 р. Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу № 11-5567 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

15.03.2018 року позивачем отримано відповідь ГУНП в Київській області про відмову в задоволенні заяви через відсутність законодавчих підстав.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

На момент порушення кримінальної справи відносно позивача, систему та методику єдиного обліку і статистичної звітності про злочини та осіб, які їх учинили на території України визначала «Інструкція про єдиний облік злочинів», затверджена спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства юстиції України від 26 березня 2002 року № 20/84/293/126/18/5.

Водночас, порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України здійснюється на підставі «Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно - довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально - виконавчої системи України», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23 серпня 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2002 року за № 738/7026.

Приписи наведених нормативно-правових актів не передбачають можливості органів внутрішніх справ самостійно виключати відомості про особу з відповідної системи єдиного обліку злочинів і осіб, які їх вчинили.

Отже, з урахуванням особливостей заявленого предмета позову та того, що чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин.

Згідно частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у пункті 66 Постанови від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, відповідно до якого, припис «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосується як позовів, які не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Відтак, відмовляючи у розгляді вимог позивача, суд не обмежує його право на судовий захист, а вказує на відсутність підстав для задоволення заявлених вимог в рамках будь-якого судочинства. Відновлення порушеного права може бути здійснено за наслідками прийняття рішення в кримінальній справі № 11-5567, звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора щодо направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та неможливості встановити подальший рух справи в рамках кримінально - процесуального законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в частині скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 242, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі № 826/4812/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій при МВС про зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст виготовлено 11 червня 2019 року.