Справа № 825/2387/18 (в 3-х томах)
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року

Київ

справа №825/2387/18

адміністративне провадження №К/9901/67655/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 (суддя Соломко І.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 (головуючий суддя Пилипенко О.Є., судді: Кузьмишина О.М., Шелест С.Б.) у справі №825/2387/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.04.2018 №.

2. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що господарські операції позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» здійснювалось на підставі оформлених належним чином первинних документів, які дають можливість встановити реальність здійснених господарських операцій та факт виконання підрядних робіт у господарській діяльності підприємства, чим спростовується висновки податкового органу щодо порушення добросовісним платником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» положень податкового законодавства. Позивач стверджує, що висновки контролюючого органу про безтоварність проведених взаємовідносин є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018, позовні вимоги задоволено.

4. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано безпідставністю визначення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що факт вчинення спірних господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» підтверджується належними первинними документами складеними за результатом дійсних, реально виконаних правочинів. Суди спростували доводи суб`єкта владних повноважень стосовно формування позивачем даних податкового обліку із порушенням норм податкового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДФС у Чернігівській області звернулося з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі №825/2387/18, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Чернігівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» щодо правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» за червень 2017 року. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 192.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за червень 2017 року на суму 374108,00грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 22.03.2018 №210/14/34845502 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 №, за яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 467635,00грн., в тому числі: 374108,00грн. - податкове зобов`язання та 93527,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Фактичною підставою для визначення позивачу вказаної суми грошового зобов`язання став висновок контролюючого органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» з огляду на відсутність реального здійснення господарських операцій. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач посилається на аналіз податкової інформації отриманої відносно вказаного суб`єкта господарювання, в якій відображено відомості про відсутність у останнього необхідних умов для проведення відповідної господарської та економічної діяльності, зокрема, виробничого та технічного персоналу, необхідних для здійснення спірних операцій, що свідчить про неможливість виконання документально оформлених позивачем господарських операцій з вказаним суб`єктом господарювання. Також відповідач вказує на наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» ознак фіктивності з огляду на постановлену Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя ухвалу від 01.11.2017 у справі №335/13274/17 про накладення на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» арешту шляхом заборони проводити видаткові операції з банківського рахунку останнього, що ставить під сумнів товарність господарських операцій позивача з вказаним суб`єктом. На думку податкового органу, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством позивача незаконної податкової вигоди.

Судами встановлено, що у періоді, в якому проводилася перевірка, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» було укладено ряд договорів підряду на виконання робіт, предметом та умовами яких є зовнішнє електропостачання будинків та розширення телекомунікаційної мережі підключення до продуктів Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Судами також встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» в підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій за вищевказаними договорами було надано копії первинних документів, зокрема, договорів підряду, актів прийому виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт, податкових накладних та платіжних доручень на підтвердження фактичної оплати наданих позивачу послуг. Спірні господарські операції були належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача про що свідчать оборотно-сальдові відомості по рахункам: 631 (контрагенти, замовлення). Вказані первинні документи досліджувались контролюючим органом під час проведення перевірки. Наявність таких документів чи наявність недоліків в їх оформленні відповідачем не заперечувалась.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач вказує, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною скасування правомірно прийнятого податкового повідомлення-рішення. Зокрема, контролюючий орган посилається на безпідставність формування позивачем податкового кредиту за результатом взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» з огляду на безтоварний характер проведених господарських операцій. Відповідач вважає, що неврахування судами доводів контролюючого органу щодо відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» необхідних умов для проведення відображених у актах виконаних робіт за червень 2017 року видів відповідної господарської та економічної діяльності, в силу відсутності у останнього трудових ресурсів та виробничих потужностей необхідних для здійснення такого роду діяльності, є безпідставним, оскільки вказані обставини мають визначальне значення для визнання операцій товарними. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2017 у справі №335/13274/17, прийнятої в межах кримінального провадження, на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» накладено арешт, шляхом заборони проводити видаткові операції з банківського рахунку останнього, що, на думку відповідача, свідчить про фіктивність вказаного суб`єкта господарювання та про наявність у нього статусу несумісного з легальною господарською діяльністю. На думку податкового органу, в розглядуваному випадку мало місце документальне оформлення господарської операції за відсутності факту її реального здійснення, а тому формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» є неправомірним.

9. У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що твердження податкового органу про неправомірність формування ним даних податкового обліку за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» з огляду на безтоварний характер проведених операцій, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки фінансово-господарські операції між сторонами здійснювались з дотриманням вимог податкового законодавства про що свідчать досліджені судами в процесі розгляду справи належні первинні документи, складені за результатом фактично виконаних господарських операцій. Позивач вказує, що висновок відповідача про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів необхідних для ведення діяльності в задокументованих обсягах спростовано судами в процесі розгляду даної справи. До того ж, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження таких висновків. Позивач, окремо наголошує, що ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2017 у справі №335/13274/17 якою постановлено накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс», що знаходяться на його банківському рахунку було скасовано ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04.12.2017 №335/14218/17 у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження причетності Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» до незаконної господарської діяльності. Таким чином, позивач вважає, що податковим органом не доведено наявність складу порушення товариством вимог податкового законодавства; не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано доказів, які б свідчили про правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. А тому, позивач просить касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.1. Пункт 198.1 статті 198.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

10.2. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

14. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

15. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

16. Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

17. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву, та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, представлених позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення товариством вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку, та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

20. Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що матеріалами справи підтверджено факт наявності у позивача всіх бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів оформлених згідно вимог чинного законодавства, що підтверджують факт здійснення господарських операцій з контрагентом. Зазначені документи відповідають вимогам первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкові накладні містять всі необхідні реквізити, виписані суб`єктом господарювання, який був зареєстрований платником податку на додану вартість, а податковий орган у встановленому порядку не довів факту підробки, недостовірності чи неналежного оформлення цих документів. На момент здійснення господарських операцій з позивачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» було зареєстроване у встановленому порядку, не було виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебувало на обліку в органах державної фіскальної служби та було зареєстроване платником податку на додану вартість.

Послуги придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» було використано позивачем в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності з метою отримання прибутку, що узгоджується з основними видами економічної діяльності позивача.

Суди попередніх інстанцій на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановили факти реального придбання позивачем підрядних послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс».

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

21. Посилання контролюючого органу на відомості про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» умов необхідних для проведення відповідної господарської та економічної діяльності з обсягом робіт у відповідні строки, зокрема, виробничого та технічного персоналу, як на підставу для відмови в позові, обґрунтовано відхилено судами, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

22. Доводи відповідача про наявність ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2017 у справі №335/13274/17, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс», що на думку відповідача, свідчить про фіктивність вказаного суб`єкта господарювання, обґрунтовано не прийнято судами до уваги, оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04.12.2017 у справі №335/14218/17 ухвалу від 01.11.2017 про арешт коштів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс» скасовано з підстав ненадання слідчому суді жодних доказів, які б підтверджували причетність вказаного суб`єкта господарювання до незаконної діяльності.

В свою чергу відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження наявності рішення суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено фіктивність Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ірбіс». Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що факт порушення кримінальної справи, не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків за результатом господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

23. Суди першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановили фактичні обставини справи, детально дослідили господарські операції позивача з вищезазначеним контрагентом, за результатом проведення яких позивачем було сформовано податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і в відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПромІнвестБуд Славутич» підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентом, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, враховуючи норми Податкового кодексу України Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, що свідчить про необхідність залишення касаційної скарги Головного управління ДФС у Чернігівській області без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій буз змін.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі №825/2387/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду