Справа № 523/13804/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 523/13804/18
Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сенюк Івана Вікторовича та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до інспектора 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Сенюк І.В. та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕАВ №640765 від 04.10.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова інспектора ПП є неправомірною, оскільки була прийнята з численними порушенням процесуальних норм законодавства.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАВ №640765 від 04.10.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 02.01.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права та просив скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

04.10.2018 року інспектором 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Сенюком І.В. прийнято постанову серії ЕАВ №640765 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, відповідно до якої, водій - ОСОБА_1 04.10.2018р. о 09:27 год., керуючи власним транспортним засобом «MITSUBISHI COLT» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі, здійснив проїзд перехрестя на "жовтий" сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3.ґ ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим, був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Не погоджуюсь з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірної постанови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч.2 ст.222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.ч.2-4 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу

Згідно із приписами ч.ч.1,3,6,9,10 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

А згідно приписів ч.1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Згідно із приписами п.4 «Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Як передбачено ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Приписами пункту 8.7 ПДР визначено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Підпунктом 8.7.3.ґ ПДР передбачено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною другою ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначалось вище, 04.10.2018 року позивач рухався по місту Одеса на власному автомобілі «MITSUBISHI COLT» д.н. НОМЕР_1 . Рухаючись по вул.Дніпропетровська дорога (нині вул. Семена Палія) у напрямку вул.Молода Гвардія, позивач проїхав перехрестя з вул. Кишинівська, після чого, приблизно через 500 метрів був зупинений інспекторами патрульної поліції, які, в свою чергу, перевіривши його документи, склали та вручили позивачу постанову серії ЕАВ №640765 від 04.10.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме - за те, що позивач нібито здійснив проїзд перехрестя на "жовтий" сигнал світлофора.

Зі змісту позовної заяви та письмових пояснень позивача вбачається, що дане адміністративне правопорушення він не вчиняв та вимог ПДРУ не порушував, оскільки на момент проїзду ним зазначеного перехрестя на світлофорі ще горів «миготливий зелений» сигнал, на який, він, відповідно до вимог п.п.8.11,16.8 ПДР, мав право їхати та закінчувати проїзд цього перехрестя не зважаючи на подальше включення «жовтого» сигналу світлофору.

Відповідачі дані обставини заперечують, посилаючись на надані до суду відеозаписи.

Однак, разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що з дослідженого відеозапису, наданого відповідачем до суду 1-ї інстанції, чітко не видно чи проїхав позивач дане перехрестя на «миготливий» зелений, чи вже на жовтий сигнал світлофору.

Що ж стосується другого відеозапису, наданого відповідачем до суду 2-ї інстанції разом з апеляційною скаргою, то колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, даний 2-й відеозапис не був предметом дослідження у судовому засіданні суду 1-ї інстанції, а суд апеляційної інстанції, в свою чергу, переглядає судове рішення виключно в межах обставин, що були предметом дослідження у суді 1-ї інстанції. До того ж, з даного відеозапису також чітко не можливо встановити факт порушення позивачем ПДР та відповідно, факт скоєння ним спірного правопорушення.

Крім того, одночасно слід звергнути увагу й на те, що оскаржувана постанова інспектора №640765 від 04.10.2018 року не містить жодної інформації про проведення інспектором відео-фіксації даного правопорушення, як і не містить посилань на технічний засіб, яким така фіксація проводилась.

Таким чином, у зв`язку із вказаними вище обставинами, враховуючи положення ч.3 ст.283 КУпАП, вказані вище відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17, від 24.01.2019 року по справі №428/2769/17.

Так, у вказаних вище постановах Верховний Суд зазначає, що відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, в свою чергу, окрім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, враховуючи вищенаведені норми діючого у цій сфері законодавства та судову практику ВС, судова колегія зазначає, що відповідач, в даному випадку, в порушення приписів ч.3 ст.283 КУпАП не зазначив у спірній постанові відомостей про технічний засіб, яким ним було здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказав про те, чи проводилось таке фіксування взагалі, а також не надав інших доказів вчинення позивачем цього правопорушення.

Будь-які інші докази вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Отже, враховуючи викладене, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування, оскільки, як вже зазначалося вище, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише тільки за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими і беззаперечними доказами.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.272,286,308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук