Справа № 810/2760/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2760/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби від 21.07.2017 року №КТ-UA-2017 про визначення коду товару.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної фіскальної служби від 21.07.2017 року №КТ-UA-2017.

Позивачем подана заява про розподіл судових витрат та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року заяву ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» задоволено, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь позивача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд першої інстанції, дійшов висновку, що матеріали справи підтверджують понесені витрати повною мірою.

З таким судовим рішенням не погодився відповідач і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Доводи апелянта обґрунтовані тим, що позивач не має права на повне відшкодування понесених судових витрат через наявні розбіжності у наданих документах, крім того, апелянт звертає увагу на неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін та вказує на правомірність висновків суду першої інстанції і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» та адвокатом Крилач О.І. укладений Договір про надання правової допомоги №17/024 від 07.08.2017 року, пунктом 1.1 якого визначено, що Клієнт доручає, а Адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) за надані послуги та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем подано детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2018 року, кошторис - додаток до договору №17/024 від 07.08.2017 року, додаток №2 до договору №17/024 від 07.08.2017 року, рахунки на оплату від 25.05.2018 року та від 07.07.2017 року, акти виконаних робіт (наданих послуг) від 06.09.2017 року та від 25.05.2018 року, платіжні доручення №3835 від 07.08.2017 року на суму 15000,00 грн та №6693 від 07.06.2018 року на суму 8000,00 грн.

Згідно детального опису виконаних роті (наданих послуг) та актів виконаних робіт (наданих послуг), адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання до суду позовної заяви у справі №810/2760/17, кількість витрачених годин - 3,5, сума - 7000,00 грн (2000,00 грн за 1 год.); складання та подання до суду відповіді на відзив у справі №810/2760/17, кількість витрачених годин - 4, сума - 8000,00 грн (2000,00 грн за 1 год.).

Зазначена вартість виконаних робіт повністю відповідає кошторису, який є додатком до договору №17/024 від 07.08.2017 року.

За результатами дослідження зазначених вище доказів, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та співрозмірність їх з обсягом наданої Адвокатом допомоги зі справи.

У апеляційній скарзі митний орган не наводить жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат. Відповідач лише зазначає, що розмір витрат є необґрунтованим.

Вказаний довід є безпідставним, враховуючи той факт, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Посилання апелянта на недостатню деталізацію договору про надання правової допомоги є неприйнятними, оскільки позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що відображено в актах виконаних робіт (наданих послуг).

На підтвердження фактичного понесення зазначених витрат та їх розміру позивачем надано копії платіжних доручень. Зі змісту вказаних первинних документів вбачається, що вони відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14 та підтверджують факт понесення витрат саме у справі, що розглядається.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №817/1356/18, від 21 травня 2019 року у справі №1740/1999/18.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат та правничу допомогу у цивільних та адміністративних справах» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний Закон втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Наявність технічної помилки, а саме розбіжності в датах між «Детальним описом виконаних робіт (наданих послуг)» та «Актом виконаних робіт» не може бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених витрат. До того ж, дана помилка була виправлена позивачем в подальшому, а саме надано виправлений детальний опис виконаних робіт (наданих послуг).

Крім того, позивачем зазначено, що сума у розмірі 15000,00 грн, була перерахована позивачем Адвокату, як авансовий внесок (передоплата) за підготовку та подання до суду двох позовних заяв. Сума за підготовку позовної заяви по справі №810/2760/17 в подальшому була списана з суми авансового платежу.

З аналізу Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 року вбачається, що у платіжному дорученні не повинна зазначатись інформація про те, яка саме правова допомога надавалась, а також інформація про дату рахунку на оплату, що також спростовує доводи апелянта в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування понесених витрат у заявленому позивачем розмірі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова