Справа № 460/632/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2019 року м. Рівне №460/632/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1
доЗарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Зарічненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), за змістом якого просила суд:

визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22.05.2008 по 31.12.2014 протиправними;

зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22.05.2008 по 31.12.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є інвалідом ІІІ групи довічно, захворювання пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням особи 1 категорії. Позивач як інвалід ІІІ групи отримує пенсію в Зарічненському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Повідомила, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненській області від 14.07.2011, було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі провести перерахунок державної пенсії позивача з 22.05.2008 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в зв`язку зі змінами розміру мінімальних пенсій за віком та провести виплати.

Позивач вважає, що відповідач, всупереч приписам КАС України про негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсій, провів перерахунок та виплату пенсії за рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 лише 28.07.2017, тобто майже через вісім років та не в повному обсязі. Позивач підтвердила, що 28.07.2017 на її розрахунковий рахунок було зараховано кошти у сумі 114139,00 грн. Однак, нарахована відповідачем сума заборгованості 114686,63 грн не відповідає дійсності та є значно меншою аніж сума, яка підлягала стягненню на користь позивача за період з 22.05.2008 по 31.12.2014 в розрізі щомісячних нарахувань в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, що, на думку ОСОБА_1 , підтверджується наданим нею розрахунком.

20.08.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії згідно із ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 10.10.2018 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії в зв`язку з тим, що на виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненької області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 вказаний перерахунок пенсії за зазначені періоди відповідач здійснив. Однак, на думку позивача, вказане не відповідає дійсності та порушує його права.

За наведеного, ОСОБА_1 вважає дії відповідача, що полягають у відмові перерахувати пенсію, протиправними та просить зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії.

Ухвалою від 25.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав суду відзив на позовну заяву (а.с.38-42), в якому вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пенсія призначена відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 16.12.1997. На виконання постанови Зарічненського районного суду від 22.12.2009 №2а-2515/09 розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області за №119095 від 15.03.2012 позивачу було проведено перерахунок розміру виплаченої пенсії за період з 22.05.2008 по 14.07.2011 в сумі 114686,63 грн. Виплату нарахованих сум було призначено на квітень місяць 2012 року згідно з протоколом індивідуального перерахунку від 26.03.2012 №119095.

Відповідач зазначив, що 08.12.2014 до Пенсійного управління надійшло повідомлення від управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області №13802/02-11/29/02 від 28.11.2014 про прийняття до обліку рішення Зарічненського районного суду від 22.12.2009 №2а-2515/09, виконання якого гарантується державою. На виконання вказаного рішення управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області надало довідку №94 від 12.12.2014 про здійснення нарахування коштів згідно з даним рішенням. Позивач вказав, що, як вбачається із змісту позовної заяви, всю суму заборгованості з виконання постанови суду було виплачено Кохно ОСОБА_2 . Управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області у липні 2017 року.

Відповідач також вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №745, яка набрала чинності з 23.07.2011, визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою. Виплата пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, в тому числі і позивачу, з 01.01.2012 здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210. Станом на дату подання відзиву на позовну заяву розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 складає 1817,52 грн.

Відповідач зазначив, що Законами України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", "Про Державний бюджет України на 2012 рік", "Про Державний бюджет України на 2013 рік", "Про Державний Бюджет України на 2014 рік", "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що у 2011-2015 роках положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011-2015 роки.

Згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції змін від 28.12.2014) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

За наведених обставин, вважає, що з листопада 2011 року включно розмір і порядок отримання соціальних виплат згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається Кабінетом Міністрів України і в даному випадку мала місце зміна законодавства, а отже відповідач правомірно здійснював нарахування і виплату пенсії з відповідними надбавками в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, що, у свою чергу, вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Окрім цього, відповідач повідомив суду, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою та не навела жодних поважних причин пропуску такого строку. Відтак, позовні вимоги за період з 22.05.2008 по 31.12.2014 підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді судове рішення складене 31.05.2019.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.31).

Позивачу встановлено статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи довічно, що підтверджується копією вкладки №077400 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.31).

Як повідомив позивач та не заперечив відповідач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зарічненському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 №2а-2515/2009 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними задоволено.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області провести перерахунок державної пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2008 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в зв`язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та провести виплату (а.с.21-24).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 14.07.2011 №22-а-3255/2011 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області залишено без задоволення, а постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 - без змін (а.с.25-26).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області від 15.03.2012 №119095 пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 перераховано на виконання постанови суду з 22.05.2008 по 14.07.2011 та визначено розмір заборгованості, який підлягав виплаті у зв`язку з перерахунком пенсії (а.с.48-49).

Позивач повідомила суду, що виплату пенсії за постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 відповідач здійснив лише 28.07.2017. Зазначеної обставини відповідач не заперечив.

20.08.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій вказала, що розмір її пенсії не може бути нижчим 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, тобто розмір пенсії не має бути меншим з 01.01.2018 8238,00 грн (1373 грн х 6), а з 01.07.2018 8610,00 грн (1435,00 х 6), у зв`язку з чим просила нарахувати та виплатити їй недоотриману суму пенсії у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком (а.с.9).

Зарічненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області листом від 19.09.2018 №2766/06 повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення суду позивачу було проведено перерахунок пенсії. Проте з 01.01.2012 порядок обчислення пенсій по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (чинна з 01.01.2012) з наступними змінами. Згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції змін від 28.12.2014) розмір і порядок отримання соціальних виплат згідно зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається Кабінетом Міністрів України. Відтак, підстав для перерахунку пенсії немає (а.с.10-12).

25.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та Зарічненського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області із заявою, в якій просила повідомити, за який період, у розрізі помісячних нарахувань, проведено 28.07.2017 примусове стягнення на користь позивача та виплата грошових коштів на підставі виконавчого документа у сумі 114139,00 грн. Також просила видати довідку-розрахунок заборгованості в розрізі помісячних нарахувань щодо проведення стягнення з боржника (а.с.13).

Листом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 19.11.2018 №6577/8256-0-34-18/032 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з даними спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження №29839057 з примусового виконання виконавчого листа Зарічненського районного суду Рівненської області від 17.05.2011 у справі №2а-2515/2009, яке закінчене 25.06.2012 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". На виконання постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, відповідальною особою 28.11.2014 внесено дані щодо виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 17.05.2011 у справі №2а-2515/2009 відносно ОСОБА_1 . Сформована справа передана до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області згідно з актом приймання-передавання за IV квартал 2014 року. У зв`язку з чим, інформацію стосовно погашення заборгованості можливо отримати звернувшись до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (а.с.14-15).

26.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області із заявою, в якій просила надати належним чином завірені копії документів, що надійшли з органів державної виконавчої служби та підтверджують, за який період, у розрізі помісячних нарахувань, проведено нарахування та виплата 28.07.2017 грошових коштів у сумі 114139,00 грн, а також надати витяг з Акту приймання-передавання за IV квартал 2014 року, згідно з яким виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненської області №2а-2515/2009 від 22.12.2009 відносно ОСОБА_1 було передано до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (а.с.16)

Листом №13-08/653/239 від 28.01.2019 Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 , що відомості щодо запитуваного рішення було внесено до реєстру судових рішень АС "Є-Казна" WEB та направлено до казначейства для виконання за КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державною". Виконання зазначеного рішення здійснено Державною казначейською службою України 28.07.2017. Отже, надання належним чином засвідченої копії довідки та щодо нарахування у розрізі помісячних нарахувань і за який період, належить до компетенції органу, який її видав. Відповідно до акту приймання-передавання за IV квартал 2014 року І черга, Управлінням Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області передано за порядковим номером 774 постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009, заявником у якому є ОСОБА_1 , а боржником Управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області, сума 114686,63 грн (а.с.18-19).

Не погоджуючись із сумою перерахованої та виплаченої пенсії на виконання постанови суду, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінюючи спірні правовідносини щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача, суд виходить із такого.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідності до п.1 ч. 1 ст. 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Таким чином, оскільки позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то вона має право на одержання пенсії по інвалідності на підставі ст. 54 Закону №796-ХІІ та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно зі ст. 50 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.12.2009 - дату ухвалення рішення Зарічненським районним судом Рівненської області) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам IIІ групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.12.2009 - дату ухвалення рішення Зарічненським районним судом Рівненської області) визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв`язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІI групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 22.12.2009 - дату ухвалення рішення Зарічненським районним судом Рівненської області) визначено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Позивач вважає, що при обчисленні розміру пенсії на виконання постанови суду відповідач застосував неправильний розмір мінімальної пенсії за віком, на підтвердження чого надала власний розрахунок суми заборгованості.

За змістом наданого відповідачем протоколу від 26.03.2012 індивідуального перерахунку номер О/Р 119095 ОСОБА_1 , сума заборгованості, яка підлягає до виплати, становила 114686,63 грн та розрахована за період з травня 2008 року по липень 2011 року (а.с.49).

Суд враховує, що постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 №2а-2515/2009 було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з 22 травня 2008 року ОСОБА_1 по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії в зв`язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та провести виплату.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV, в редакції, станом в період з 22.05.2008 по липень 2011) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України передбачено, що законом про Державний бюджет України визначаються розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення та рівень забезпечення прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період.

Законами України "Про Державний бюджет України" було визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в період з 22.05.2008 по 14.07.2011, зокрема:

з 1 квітня 2008 року - 481 гривня, з 1 липня 2008 року - 482 гривні, з 1 жовтня 2008 року - 498 гривень (ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України" від 28 грудня 2007 року №107-VI);

з 1 січня 2009 року - 498 гривень, з 1 листопада 2009 року 573 гривні (ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України" від 26 грудня 2008 року № 835-VI)

з 1 січня 2010 року - 695 гривень, з 1 квітня 2010 року - 706 гривень, з 1 липня 2010 року - 709 гривень, з 1 жовтня 2010 року - 723 гривень, з 1 грудня 2010 року - 734 гривень (ст. 52 Закону України "Про Державний бюджет України" від 27 квітня 2010 року №2154-VI);

з 1 січня 2011 року - 750 гривень, з 1 квітня 2011 року - 764 гривні, з 1 жовтня 2011 року - 784 гривні, з 1 грудня 2011 - 800 гривень (ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України" від 23 грудня 2010 року №2857-VI).

Таким чином, розрахована відповідачем сума заборгованості, яка підлягала виплаті на виконання постанови суду, не могла становити менше 6 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 22.05.2009 по 14.07.2011 не могла становити менше:

з 1 квітня 2008 року 2886,00 грн (481 грн*6), з 1 липня 2008 року 2892,00 грн (482 грн*6), з 1 жовтня 2008 року 2988,00 грн (498 грн*6);

з 1 січня 2009 року 2988,00 грн (498 грн*6), з 1 листопада 2009 року 3438,00 грн (573 грн*6);

з 1 січня 2010 року 4170,00 грн (695 грн*6), з 1 квітня 2010 року 4236,00 грн (706 грн*6), з 1 липня 2010 року 4254 грн (709 грн*6), з 1 жовтня 2010 року 4338,00 грн (723 грн*6), з 1 грудня 2010 року 4404,00 грн (734 грн*6);

з 1 січня 2011 4500,00 грн (750 грн*6), з 1 квітня 2011 4584,00 (764 грн*6) (ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України" від 23 грудня 2010 року №2857-VI).

Разом з тим, суд встановив, що позивач при власному обчисленні розміру заборгованості, що підлягала сплаті на виконання постанови суду, помилково визначила розмір мінімальної пенсії за віком (ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), зокрема:

з 01.05.2008 по 30.09.2008 525 грн, з 01.10.2008 по 30.11.2008 545 грн; з 01.12.2008 по 31.03.2009 605 грн;

з 01.04.2009 по 30.06.2009 625 грн, з 01.07.2009 по 30.09.2009 630 грн, з 01.10.2009 по 31.10.2009 650 грн, з 01.11.2009 по 31.12.2009 744 грн;

з 01.01.2010 по 31.03.2010 869 грн, з 01.04.2010 по 30.06.2010 884 грн, з 01.07.2010 по 30.09.2010 888 грн, з 01.10.2010 по 30.11.2010 907 грн, з 01.12.2010 по 31.12.2010 922 грн;

з 01.01.2011 по 31.03.2011 941 грн, з 01.04.2011 по 30.09.2011 960 грн.

Відтак, суд встановив, що зазначені позивачем суми мінімальної пенсії за віком не відповідають ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законам України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що проведений позивачем розрахунок заборгованості, що підлягала виплаті на виконання постанови суду, яка набрала законної сили, є безпідставним та необґрунтованим.

При цьому, суд встановив, що розрахована відповідачем до виплати сума заборгованості відповідно до протоколу від 26.03.2012 РП 119095 за період з 22.05.2008 по 14.07.2011 становить не менше 6 розмірів мінімальних пенсій за віком у відповідному місяці.

Належних та допустимих доказів допущених відповідачем порушень щодо визначення розміру пенсії, яка підлягала виплаті на виконання постанови суду за період з 22.05.2008 по 14.07.2011, позивачем не надано, а судом не встановлено.

Відтак, в задоволенні позову в частині визнання дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22 травня 2008 року по 14 липня 2011 року протиправними та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22 травня 2008 року по 14 липня 2011 року слід відмовити.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог щодо протиправної відмови позивачу у виплаті недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 31 грудня 2014 року та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 31 грудня 2014 року, суд враховує таке.

Законом України "Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 № 3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011, зокрема пунктом 7 частиною 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

При цьому, на виконання пункту 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" (далі - Постанова №745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Підпунктом 2 пункту 3 Постанови №745 встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою III групи - 600 гривень.

Таким чином, оскільки 23 липня 2011 року набрала чинності Постанова №745, якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають застосуванню лише по 22 липня 2011 року включно, а після вказаної дати, з 23 липня 2011 року застосуванню підлягають положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Постанови №745.

Разом з тим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо підстав невиплати пенсії та не обґрунтував відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на виконання постанови суду, яка набрала законної сили, за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком.

Суд враховує, що ст. 54 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній з 01.01.2012) було визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 (далі - Постанова №1210, яка набрала чинності з 01.01.2012), мінімальний розмір пенсії становить для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений пунктом 13 Постанови №1210 та становить для осіб з інвалідністю ІІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - 170,82 гривні.

Згідно з пунктом 1 Постанови №1210, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Таким чином, із 01.01.2012 обчислення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і такий розмір не пов`язаний з розміром мінімальної пенсії, встановленої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту третього Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року № 4282-VI, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом четвертим Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 6 грудня 2012 року №5515-VI встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року №1622-VII, який набрав чинності 03 серпня 2014 року, доповнено Розділ "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

Крім того, 28 грудня 2014 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, визначення порядку та розмірів виплат особам з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII (у редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 01 січня 2014 по 02 серпня 2014 року включно, під час визначення розміру пенсії позивача застосуванню підлягали положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VIII , Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 1 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, з 03 серпня 2014 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, в період з 23.07.2011 та по 31.12.2013 та з 03.08.2014 по 31.12.2014 відповідач правомірно обчислював пенсію позивача у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік таке повноваження було делеговано Кабінету Міністрів України.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 619/2262/17, від 19 червня 2018 року у справі № 344/14522/17, від 11 вересня 2018 року у справі №522/6810/17, який відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує у даній справі.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини "Валентина Ніканорівна Великода проти України" від 03 червня 2014 року (заява № 43331/12) зазначено про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року зобов`язаний був здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії позивача згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року підлягають задоволенню.

При цьому, з урахуванням проаналізованих вище норм матеріального закону та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно здійснив виплату пенсії позивачу за період з 22.05.2008 по 14.07.2011 на підставі постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком. Розрахунок та доводи позивача не спростовують правомірності дій відповідача в цій частині.

Підстави для задоволення позову про визнання протиправними дій та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії в інші періоди, зазначені позивачем у позові, відсутні.

Оцінюючи доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що про порушення своїх прав щодо нарахування та виплати пенсії згідно з нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 позивач дізнався з листа відповідача від 19.09.2018 №2766/06. При цьому, позовна заява у даній справі ОСОБА_1 була прийнята відділенням поштової служби 18.03.2019.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про захист прав та інтересів з дотриманням строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Л. Українки, 3, смт. Зарічне, Зарічненський район, Рівненська область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Зобов`язати Зарічненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

У позові про визнання протиправними дій Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22.05.2008 по 14.07.2011, з 23.07.2011 по 31.12.2013 та з 03.08.2014 по 31.12.2014 та про зобов`язання Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії згідно з постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22.12.2009 у справі №2а-2515/2009 за період з 22.05.2008 по 14.07.2011, з 23.07.2011 по 31.12.2013 та з 03.08.2014 по 31.12.2014 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 31 травня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.