Справа № 1.380.2019.000354
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3855/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (ухвалене у письмовому провадженні головуючим-суддею Костецьким Н.В. у м.Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівської області (далі - ГУ ПФУ у Львівської області, відповідач) щодо проведення йому у травні 2018 року перерахунку загального розміру пенсійних виплат шляхом проведення розрахунків основного розміру пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб» рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) та №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), виходячи з розміру 70%, а не 83% суми його грошового забезпечення станом на 01.03.2018, а також зменшення з 01.01.2018 загальної суми пенсійних виплат на розмір підвищення до пенсії, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №355 від 23.04.2012 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Постанова №355) та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок загального розміру пенсійних виплат шляхом здійснення перерахунку з 01.01.2018 основного розміру пенсії на підставі вказаних вище постанов, здійснити при цьому виплату йому перерахованого загального розміру пенсійних виплат з врахуванням раніше проведених виплат та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівської області подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на момент проведення позивачу перерахунку пенсії максимальний її розмір, обчислений відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому такий перерахунок проведено за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення, визначеного відповідно до Постанови №103, яка була чинна на час перерахунку в редакції ст.13 Закону №2262-ХІІ, при цьому розмір пенсії позивача збільшився.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Цимбору Ю.О., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_2 ., який заперечував проти її задоволення, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Згідно протоколу, який міститься у пенсійній справі № від 24.12.2010 пенсія позивачу з 24.12.2010 призначена у розмірі 83% грошового забезпечення, а згідно долученого до матеріалів справи перерахунку пенсії за пенсійною справою № від 01.05.2018, призначена пенсія була перерахована у розмірі 70% грошового забезпечення.

У зв`язку із зменшенням основного розміру грошового забезпечення при перерахунку пенсії до 70%, ОСОБА_1 подав до ГУ ПФУ у Львівської області запит на отримання публічної інформації щодо перерахунку його пенсії.

Листом №25734/02.02-06 від 11.12.2018 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило про те, що відповідачем проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 відповідно до Постанови №103 та на підставі довідки адміністрації Державної прикордонної служби України №11/4902 від 31.03.2018.

Також, листом №25732/02.02-06 від 11.12.2018 ОСОБА_1 скеровано копії всіх документів, що знаходяться в матеріалах пенсійної справи, зокрема довідку №11/4902 від 31.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до Постанови №103 та розпорядження про перерахунок пенсії.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися саме норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії, а внесені зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації такого права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років, при цьому, застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

З урахуванням положень ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб начальницького і рядового складу громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України на момент призначення пенсії позивачу визначав Закон №2262-XII, у відповідній редакції (в редакції Закону від 04.04.2006 № 3591-IV назва «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб), п. «а» ч.1 ст.13 якого встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12) : за вислугу 20 років в розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У дану статтю Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» також внесені зміни до ст.13 Закону №2262-XII та зменшено максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення до 70%.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що на виконання Постанови №103 та Постанови №704 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, згідно довідки адміністрації Державної прикордонної служби України №11/4902 від 31.03.2018, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Так, відповідно до ст.63 Закону №2262-XII, в редакції чинній на час перерахунку пенсії позивача, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто, обов`язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, тоді як Кабінету Міністрів України делеговано визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за вказаним Законом.

При цьому, зміни до ст.63 Закону №2262-ХІІ Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності з 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови №704.

При цьому, постанова Кабінету Міністрів України №45 та Постанова №103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, відповідно до пункту 4 якого перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені 2 і 3 статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, якою з 01.03.2018 змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії з 01.01.2018.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що внесені Законом №1166-VII зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є стаття 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №1166-VII не зазнала.

Отже, зміна розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні такої відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.04.2018 (справа №175/1665/17), від 24.04.2018 (справа 686/12623/17), від 19.06.2018 (справа №583/2264/17), а також у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, відповідно до якої Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справах №21-420а13 та №21-348а13, від 17.12.2013 у справі №21-445а13.

За таких обставин у відповідача відсутні правові підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, а тому суд першої інстанції вірно встановив наявність порушеного права позивача щодо зміни з 01.01.2018 відсоткового розміру раніше призначеної пенсії при перерахунку такої та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності зміни (зменшення) відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні перерахунку такої, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року по справі № 1.380.2019.000354 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 18.06.2019.