Справа № 520/1632/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 р. Справа № 520/1632/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019, м. Харків по справі № 520/1632/19

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (далі по тексту - Шевченківське ОУПФУ м.Харкова, відповідач), в якому, просила суд: зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити перерахунок трудової пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з наступною щомісячною виплатою пенсії з цією величиною оцінки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 4 під`їзд) про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірне встановлення об`єкту оскарження, з викладених підстав, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що пенсійний орган у спірних правовідносинах діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2018 року позивач звернулась із завою до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з 01.10.2017 року та виплатити різницю за весь минулий період. Вказано, що раніше при переведені з наукової пенсії на трудову застосовувався коефіцієнт 1,35 %.

Відповідач листом № 970/К-11 від 19.12.2018 року повідомив позивачу, що вона перебуває на обліку та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність". Крім того, зазначено, що розмір пенсії згідно із Законом України Про наукову і науково-технічну діяльність до 01.10.2017 складав - 3473,07 грн. Вказано, що розмір пенсії з 01.10.2017 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування склав 4367,46 грн. Також, зазначено, що з 01.12.2018 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, розрахунок пенсії на 01.12.2018 року склав 4387,71 грн. Вказано, що пенсія призначена та перерахована відповідно до чинного законодавства, виплачується своєчасно та в повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними діями відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач із заявою встановленої форми про перерахунок пенсії не зверталась, тому у відповідача відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає вірно прийнятим рішення суду першої інстанції, однак не погоджується з підставами та мотивами його прийняття, з огляду на наступне.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону N 1058-IV (у редакції, що діяла на момент призначення позивачеві пенсії) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (№1058-ІV).

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017) ст. 25 передбачено, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу визначена величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Пункт 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України № 1058 стосується тільки осіб, яким призначається пенсія. Зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З аналізу пункту 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" можна зробити висновок, що величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% застосовується лише при призначенні особі пенсії.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148 - VIII передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Крім того, згідно п. 4-7 Прикінцевих положень Закону передбачено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 43 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматично, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Судом встановлено, що з 03.12.2001 позивач отримувала пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а з 01.10.2017 її автоматично було переведено на пенсію за віком за умовами, визначеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-08.

Відповідно з 01.10.2017 року управлінням здійснено перерахунок пенсії.

Так, розмір пенсії позивача до 01.10.2017 року складав 3473,07 грн.

З 01.10.2017 року розмір пенсії ОСОБА_1 склав - 4367,46 грн. Пенсію розраховано при загальному стажі 40 років 9 місяців 8 днів з коефіцієнтом стажу з урахуванням кратності 1%.

З 01.12.2018 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, розрахунок пенсії на 01.12.2018 року склав 4387,71 грн.

Таким чином, після переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії позивача збільшився.

Слід звернути увагу позивача на те, що ст. 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» визначено, що пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З вказаного слідує, що у даному випадку був здійснений автоматичний перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону за яким і було призначено пенсію позивачу, що не є призначенням пенсії іншого виду, у разі якої мала б застосовуватись величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Тобто , позивач станом на момент свого звернення, вже отримував пенсію за віком, яка була призначена йому раніше, а з 01.10.2017 йому було лише перераховано пенсію даного виду, з урахуванням нової величини оцінки одного року страхового стажу.

Таким чином, пенсія була призначена позивачеві відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а тому перерахунку підлягає пенсія з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, що узгоджується із вимогами ч. 4-3, 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV .

Колегія суддів зазначає, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій, зокрема, позивачу.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично спірні правовідносини виникли у зв`язку з помилковим ототожненням позивачем таких понять як призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Так, колегія суддів вважає необхідним пояснити, що кожна наступна зміна виду пенсії в межах одного закону є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії саме в межах одного закону.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

Колегія суддів звертає увагу позивача, що із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-08 було змінено порядок перерахунку пенсії в цілому, а тому при вирішенні питання про те, чи призвели відповідні зміни до звуження змісту та обсягу набутих позивачем прав, слід виходити із комплексного аналізу положень вказаного Закон в цілому, а не лише з оцінки окремої норми.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії».

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, а також збільшення розміру пенсії позивача внаслідок її перерахунку, колегія суддів не вбачає в даному випадку будь-який порушень прав позивача суб`єктом владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує на те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність здійсненого позивачу перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Таким чином, погоджуючись із резолютивною частиною рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність змінити його з підстав та мотивів.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 311, 315, 317, 321, 323, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 по справі № 520/1632/19 змінити в частині підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка