Справа № 540/199/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/199/19
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року, прийняте у складі суду судді: Ковбій О.В. в місті Херсон по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Херсонської ОДПІ № від 23.11.2016 та № від 23.11.2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області № від 23.11.2016 та № від 23.11.2016;

- стягнуто з Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 932, 67 грн.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2018 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року скасовано, справу №821/2105/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 23.11.2016 року № в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на суму 3 538,16 грн. (за податковим зобов`язанням) та 884,54 грн. (за штрафною санкцією). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 23.11.2016 року № в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 40 476,40 грн. (за податковим зобов`язанням) та 10 119,11 грн. (за штрафною санкцією). В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оподаткуванню підлягає прощена кредитором основна сума кредиту, тобто «тіло» кредиту. Прощені кредитором нараховані проценті, штрафи та комісії за користування кредитом оподаткування не підлягають. Апелянт вважає, що виявлена сума прощеного позивачу боргу в розмірі 381 638 грн., 90 коп., не є безумовною підставою для висновків про заниження позивачем податку на доходи, оскільки, а ні під час перевірки, а ні під час розгляду справи відповідачем не встановлено з чого саме складається ця сума прощеного боргу. Отже, за відсутності відомостей про те, що 381 638 грн., 90 коп., прощеного боргу є основним зобов`язанням, неможливо дійти висновку, що це є додатковим благом в розумінні ст. 165 ПК України та з нього апелянт повинен сплачувати податок.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.03.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та позивачем (позичальник) було укладено договір №Ф080253П про надання відновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті.

Договором про внесення змін №1 від 30.06.2015 р. змінено умови погашення кредитного боргу, відповідно до яких позивач набуває право на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту у сумі 33 768 доларів США та процентам за користування кредитом у сумі 2556, 34 доларів США, шляхом здійснення одноразового платежу у сумі 18 164,34 доларів США до 31.12.2015 р..

30.06.2015 р. позивачем виконано умови договору про внесення змін №1 та сплачено заборгованість у розмірі 18 164, 33 доларів США (а.с. 64).

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 04.11.2016 №824/21-03-13-05/ (а.с. 43-44).

Як вбачається з акта, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- підпункту 164.2.17, пункту 164.2 статті 164 ПК України, платником податку у 2015 році не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 381 029 грн. 90 коп., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 68 897 грн. 98 коп.;

- підпункту 1.4 пункту 16-1, підрозділу 10, розділ ХХ Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2015 рік у сумі 5 715 грн. 45 коп.

На підставі акту та за результатами перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 23.11.2016:

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 86 122 грн. 48 коп., з яких 68 897 грн. 98 коп. за податковим зобов`язанням та 17 224 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 7 144 грн. 31 коп., з яких 5 715 грн. 45 коп. за податковим зобов`язанням та 1 428 грн. 86 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 10-11).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення рішення №№ та від 23.11.2016 року підлягають скасуванні в частині невірно визначених у них сум, а саме: податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2016 року - в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 40 476,40 грн. (за податковим зобов`язанням) та 10 119,11 грн. (за штрафною санкцією); податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2016 року в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на суму 3538,16 грн.(за податковим зобов`язанням) та 884,54 грн. (за штрафною санкцією).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України (далі - у редакції, чинній на момент прощення боргу) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.47. п. 4.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, з 01.01.2015 року законодавець під додатковим благом розумів тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2014 за позивачем числилась заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080253П від 14.03.2018. Операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті здійснювалися після 01.01.2015.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування інших платежів.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідно до Заяви про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, позивачу анульовано суму основної заборгованості по кредиту в розмірі 18160,00 дол. США. Датою анулювання (прощення) заборгованості вважається 30.06.2015р. Також відповідно до даної заяви позивачу повідомлено про обов`язок платника податків самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (а.с. 200).

Враховуючи вищенаведене, те що позивачу анульовано (прощено) кредитором основну суму заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 18160,00 доларів США колегія суддів приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, кредитором було належним чином повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу у заявах під підпис особисто, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 24.10.2018 р. у справі № 826/6896/17.

Колегія суддів наголошує, що порушення вимог підпункту «д» пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу в сумі, більшій за граничну суму.

Гранична сума визначається шляхом встановлення різниці між сумою боргу за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню (яку неможливо встановити з наявних в матеріалах справи доказів) та сумою боргу за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 р..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів суду зазначає, що для правильного вирішення справи, судам попередніх інстанцій під час нового розгляду справи необхідно встановити розмір граничної суми, яка може бути прощена (анульована) кредитором на користь позичальника та з`ясувати, чи не перевищує прощена (анульована) позивачу кредитором сума розміру граничної суми.

Підпунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Судом першої інстанції вірно встановлено наступні обставини.

Так, розмір граничної суми, яка може бути прощена (анульована) кредитором на користь позичальника встановлюється шляхом обрахування різниці між сумою боргу за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню.

Так, з інформації наданої ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом за вихідним №90/9/21-22-10-01-09 від 14.03.2019 року та з офіційного Інтернет представництва Національного банку України, встановлено наступне:

- офіційний курс НБУ станом на 01.01.2014 року складав 7,9930 грн. за 1 доллар США.

- офіційний курс НБУ станом на 30.06.2015 року складав 21,015358 грн. за 1 доллар США.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з додатку №1 до договору про внесення змін №1 від 30.06.2015 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080253П від « 14» березня 2008 року «Заяви про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням» основна сума боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню складає 381 638,90 грн. (18160,00 доларів США*21,015358 грн.=381 638,90 грн.).

Сума такого боргу, визначена за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року становить 145 152,88 грн. (18 160,00 доларів США*7,9930 грн.=145 152,88 грн.)

Різниця між обрахованими сумами є сумою у 236 486,02 грн. (381 638,90 грн. 145 152,88 грн.=236 486,02 грн.), яка згідно п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Згідно зазначеного, сума, яка мала бути включена позивачем до загального річного оподаткованого доходу у вигляді додаткового блага та яка мала бути зазначена ним в податковій декларації про майновий стан і доходи становить 145 152,88 грн. ( 381638,90 грн. - 236486,02 грн. = 145152,88 грн.)

Отже, колегія суддів вважає, що висновки податкового органу, щодо порушення ОСОБА_1 вимог підпункту «д» пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України відповідають дійсності, оскільки сума прощеного (анульованого) кредитором боргу більша за граничну суму, яка згідно п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Проте, сума об`єкту оподаткування визначена в акті перевірки невірно - без врахування п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, тобто без віднімання від суми прощеного за кредитом боргу суми, яка не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних відносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Отже, сума податку на доходи фізичних осіб, що мала бути обрахована та сплачена позивачем визначається наступним чином.

Десятикратний розмір мінімальної заробітної плати у 2015 році становив 12180,00 грн. (1218грн.*10=12180,00 грн.).

Податок на доходи до зазначеної суми обраховується за ставкою 15% та складає 1827,00 грн.(12180,00 грн.*15%=1827,00 грн.).

Податок на доходи, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати обраховується за ставкою 20% та становить 26594,58 грн.((145 152,88 грн.-12180,00 грн.) *20%=26 594,58 грн.

Загальна сума податку мала бути обрахована та сплачена позивачем у розмірі 28421,58 грн. (26594,58 грн. +1827,00 грн.=28421,58 грн.).

Також, з суми загального річного оподаткованого доходу у вигляді додаткового блага 145 152,88 грн. має обраховуватись сума військового збору.

Підпунктом 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розд. ХХ ПК України встановлена ставка військового збору в розмірі 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Отже, розмір військового збору становить (145152,88 грн. *1,5 %=2177,29 грн.).

Окрім зазначеного, у зв`язку зі зміною суми донарахованого податку на доходи фізичних осіб та військового збору змінюється розмір штрафної санкції, застосування якої передбачене п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Таким чином, розмір штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб становить 7 105,39 грн. (28 421,58 грн.*25%=7 105,39 грн.), з військового збору 544,32 грн. (2 177,29*25%=544,32 грн.).

Відповідно зазначеного, акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року від 04.11.2016 №824/21-03-13-05/ містить частково невірні висновки, зокрема, щодо суми додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, яке не відображено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. Так, згідно наведених судом в даному рішенні висновків, відповідна сума має становити 145 152,88 грн., замість 381029,90 грн. зазначених податковим органом. У зв`язку з викладеним зміною об`єкту оподаткування, змінюється й розмір визначеного контролюючим органом військового збору (2 177,29 грн. замість, зазначеної в акті суми 5 715,45 грн.), податку на доходи фізичних осіб (28 421,58 грн. замість, зазначеної в акті суми 68 897,98 грн.), розміру штрафної санкції за податком на доходи фізичних осіб (7 105,39 грн., замість, зазначеної в розрахунку штрафної санкції 17 224,50 грн.) та розміру штрафної санкції за військовим збором (544,32 грн., замість, зазначеної в розрахунку штрафної санкції 1 428,86 грн.)

Що стосується посилань апелянта на те, що виявлена сума прощеного позивачу боргу в розмірі 381 638 грн., 90 коп., не є безумовною підставою для висновків про заниження позивачем податку на доходи, оскільки, а ні під час перевірки, а ні під час розгляду справи відповідачем не встановлено з чого саме складається ця сума прощеного боргу, то такі посилання апелянта колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з Заявою про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, позивачу анульовано саме суму основної заборгованості по кредиту в розмірі 18160,00 дол. США (Т. 1 а.с. 200).

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у відповідності до договору про внесення змін №1 від 30 червня 2015 року до договору про надання відновлюваної кредитної лінії №Ф08025311 від 14 березня 2008 р., змінено умови погашення кредитного боргу, а саме п. 2 станом на дату укладення цього договору про внесення змін заборгованість за договором кредиту складає: п.п. 2.1. заборгованість за кредитом в сумі 33768,00 дол. США; п.п. 2.2 заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 2556,34 дол. США.

Крім того, п.п. 3.2. договору про внесення змін №1 від 30 червня 2015 року передбачає, якщо позичальник починаючи з дати укладання цього договору про внесення змін до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі від 18164,34 дол. США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в додатку №1 до цього договору про внесення змін, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу. Сторони домовились, що анулювання (прощення) заборгованості по процентам та комісіям можливо лише у випадках, коли сума заборгованості по процентам та комісіям перевищує суму заборгованості по кредиту.

П.п. 3.4. передбачає, що у разі виконання позичальником умов, зазначених у п. 3.2 та п. 3.3. цього договору про внесення змін, сума заборгованості за кредитом (на дату внесення коштів), процентам та комісіям в розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору про внесення змін, підлягає анулюванню (прощенню).

Разом з тим, колегія зауважує, що 30 червня 2015 року позивачем виконано умови договору про внесення змін №1 та сплачено заборгованість у розмірі 18164,34 дол. США (Т. 1 а.с. 201).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що підписуючи договору про внесення змін №1 від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду, яке прийнято 22 березня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду, яке прийнято 22 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко