Справа № 420/937/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/937/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: Дончак А.М.

Від відповідачів: ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в якому позивач просить суд визнати дії Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України протиправними щодо проведення належним чином службового розслідування, видання відповідного наказу та бездіяльність щодо ненадання довідки про травму за нещасний випадок (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року з ОСОБА_2 при виконанні службових обов`язків; скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку; визнати рішенням суду факт, що 21.07.2017р. з командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 стався нещасний випадок (отримана травма) при виконанні службових обов`язків; зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України видати довідку про травму за нещасний випадок (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 року визначено головуючого суддю по справі ОСОБА_3

22 лютого 2019 року Розпорядженням Одеського окружного адміністративного суду щодо повторного автоматичного розподілу адміністративної справи між суддями №22, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №420/937/19.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019 року визначено головуючого суддю по справі Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без руху у зв`язку недодержанням вимог ст. 161 КАС України, та встановлено 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаній ухвалі визначено, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду позовної заяви приведеної у відповідність до ч.5 ст.160 КАС України з зазначенням електронної пошти учасників справи.

04 березня 2019 року від позивача до суду надійшла змінена позовна заява (вх.№7598/19), чим усунені недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 07.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання на 28.03.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що полковник ОСОБА_2 виконував обов`язки начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з вересня 2014 року, який з 2016 року по 01 листопада 2018 року безпосередньо підпорядковувався Командувачу Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Позивач 21.07.2017р. піднімався по сходах на вході до військової частини НОМЕР_1 та оступившись правою ногою, втративши рівновагу, впав. 24.07.2017р. ОСОБА_2 звернувся до лікарні ВМКЦ Південного регіону з приводу болі у правому колінному суглобі та після огляду лікарем, був встановлений діагноз гемартроз правого колінного суглоба, була надана медична допомога та надані рекомендації щодо звільнення від виконання службових обов`язків. Відповідно до довідки, яка видана 07.08.2017р. №1544 КАПД ВМКЦ ПР зроблений висновок про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) гематроз правого колінного суглобу, захворювання, яке пов`язано з проходженням військової служби. За таких обставин, позивач вважає, що 21.07.2017р. з ним стався нещасний випадок при виконанні службових обов`язків, у зв`язку з чим 08.08.2018р. звернувся до відповідача щодо проведення розслідування відносно нещасного випадку (травмування, захворювання), що призвело до погіршення стану здоров`я при виконанні службових обов`язків, про що був виданий наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №287/АГЧ від 11.09.2018р. Однак, за результатами розслідування нещасного випадку факт настання нещасного випадку, пов`язаного з травмуванням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , 21.07.2017р. є не підтвердженим. Позивач не був обізнаний, що діагноз гемартроз є наслідком травмування, при проведенні розслідування не було взято до уваги те, що втрата працездатності за наслідками травмування склала 70 діб.

У зв`язку із знаходженням судді ОСОБА_4 на лікарняному, слухання справи №420/937/19, які призначені на 28.03.2019р. та на 18.04.2019р. не відбулися, розгляд справи призначено на 16.05.2019р.

17.04.2019р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, з огляду на те, що 08.08.2018р. позивач проінформував командувача ВМС ЗС України про нещасний випадок, у зв`язку з чим було призначено відповідне розслідування за результатами якого нещасний випадок не було підтверджено. Отже, бездіяльність у діях Командування ВМС ЗС України з приводу заяви позивача про ймовірне травмування відсутня, оскільки вжито всі передбачені нормативними документами заходи щодо призначення та проведення відповідного розслідування. При цьому, встановити прямий зв`язок між подіями, які на думку позивача 21.07.2017р. призвели до негативних наслідків для його здоров`я через рік неможливо, отже у видачі довідки про травму позивачу відмовлено правомірно. (а.с.48-49)

18.04.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що розслідування проводилось з 11.09.2018р. по 21.12.2018р., однак повинно було проведено протягом місяця, що підтверджує порушення та протиправність дій щодо проведення належним чином службового розслідування, видання відповідного наказу та бездіяльності щодо не надання довідки про травму щодо нещасного випадку (отриманої травми). (а.с.53-54)

Ухвалою суду від 16.05.2019р. закрито підготовче провадження у справі №420/937/19 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.05.2019р.

Судове засідання 29.05.2019р. відкладено до 05.06.2019р. за заявою представника відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 виконував обов`язки начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з вересня 2014 року, який з 2016 року по 01 листопада 2018 року безпосередньо підпорядковувався Командувачу Військово-Морських Сил Збройних Сил України, що відповідачем не заперечується.

Позивач 21.07.2017р. піднімався по сходах на вході будівлі до військової частини НОМЕР_1 та оступившись правою ногою, втративши рівновагу, впав, після чого тривалий час проходив лікування та був звільнений від виконання службових обов`язків.

08.08.2018р. полковник ОСОБА_2 звернувся з рапортом про проведення розслідування за фактом настання нещасного випадку з ним 21.07.2017р.

Наказом Командування Військово-морських сил Збройних сил України №177 від 21.12.2018р. вирішено факт настання нещасного випадку, пов`язаного з травмуванням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 21.07.2017р., вважати непідтвердженим. (а.с. 8-9)

Позивач, не погоджуючись з діями Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо проведення належним чином службового розслідування, видання відповідного наказу та бездіяльність щодо ненадання довідки про травму щодо нещасного випадку (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року з ОСОБА_2 при виконанні службових обов`язків, звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992р. визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частини перша статті 1 Закону).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ від 25.03.1992р. військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року № 36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за № 169/5360 (далі по тексту - Інструкція №2).

Відповідно п. 1.5 Інструкції №2 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 2.5 вказаної Інструкції № 2 передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом трьох робочих днів. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (закони, статути, положення, правила, інструкції, настанови тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт (додаток 1 до Інструкції) у п`яти примірниках або шести, якщо військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, і передати його на затвердження командиру військової частини. Усі примірники акта (додаток 1 до Інструкції) підписуються головою комісії та всіма її членами.

Тобто зі змісту даного пункту вбачається, що в разі настання нещасного випадку з військовослужбовцем командуванням частини зобов`язано провести розслідування та скласти відповідний акт.

При цьому, Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 за №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360, встановлено, що комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 Розділу V «Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції» Інструкції).

Відповідно до пункту 18 Розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.

Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

Так, у оскаржуваному наказі №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку зазначено, що матеріали, які б свідчили (підтверджували) факт настання нещасного випадку, пов`язаного з отриманням травми 21.07.2017р. командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не надходили, у своїх рапортах про хворобу полковник ОСОБА_2 факт травмування не зазначав.

Вмотивовуючи свої висновки в наказі щодо непідтвердженості факту настання нещасного випадку з ОСОБА_2 , відповідач виходив з того, що в порушення вимог п.5 розділу ІІ Інструкції ОСОБА_2 був зобов`язаний негайно повідомити про нещасний випадок старшого командира та протягом доби надати йому письмове повідомлення про нещасний випадок за формою НВ-1 з фіксуванням відповідних обставин травмування, проте цього не зробив.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Разом з цим, згідно п.3 розділу ІІ Інструкції нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси. У разі переформування військової частини, у якій стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться її правонаступником, а у разі ліквідації військової частини за відсутності її правонаступника встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Якщо рішенням суду встановлено факт настання нещасного випадку, розслідування організовує та проводить вищий орган військового управління, якому підпорядковувалась ліквідована військова частина.

Отже відсутність негайного (вчасного) повідомлення про нещасний випадок з боку потерпілого не є підставою для не проведення розслідування і таке розслідування у разі надходження відповідного запиту має бути проведено.

Відповідно до пунктів 8-11, 15-18, 19-21 розділу ІІ Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину. До акта додаються письмові пояснення свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин. Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2. Обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, в тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; перебування потерпілого військовослужбовця строкової служби або курсанта військового навчального закладу на території військової частини у час, визначений розпорядком дня для загартування і фізичного розвитку, додержання правил особистої гігієни, банно-прального обслуговування, відпочинку та інших заходів повсякденної діяльності; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби пішки, на транспортному засобі військової частини, на транспортному засобі загального користування або на власному транспортному засобі; виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникнення аварій або урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням вищого командування; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці 8 цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком компетентних органів; отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим. Обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання у гуртожитках військових частин казарменого типу; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час при вчиненні ним дій з урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування у технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) відповідною постановою про закриття кримінального провадження. Комісія з розслідування нещасного випадку має право: отримувати письмові та усні пояснення від свідків та усіх осіб, причетних до нещасного випадку, для з`ясування його обставин та причин; залучати за узгодженням з командиром військової частини до участі в розслідуванні необхідних спеціалістів військової частини та сторонніх організацій. Військова частина, де стався нещасний випадок, забезпечує фотографування місця події, складання ескізів та схем, проведення експертних досліджень тощо. Командир військової частини у строк до п`яти діб після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Затверджені акти разом з матеріалами розслідування зберігаються у діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю; командиру підрозділу (батальйону, дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де проходить службу потерпілий внаслідок нещасного випадку військовослужбовець; командиру підрозділу (служби, роти, батареї, ланки тощо), де проходить службу потерпілий внаслідок нещасного випадку військовослужбовець, для вручення потерпілому або особі, яка представляє його інтереси; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини. Притягнення до відповідальності потерпілого від нещасного випадку військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби за ненавмисне порушення вимог безпеки, внаслідок якого стався нещасний випадок, не може бути підставою для відмови в складенні і затвердженні акта за формою НВ-3 та взятті на облік цього нещасного випадку за умови, що за висновком комісії з розслідування нещасного випадку, зазначеним у акті за формою НВ-2, випадок визнаний таким, що пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби. У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати ознайомлення з актом за формою НВ-2, подати скаргу вищому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і правильним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк. За результатами розслідування командир військової частини видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, ім`я, по батькові та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин тощо; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому; вжиті заходи дисциплінарного впливу щодо осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу). 19. Акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з матеріалами розслідування, журнал реєстрації потерпілих від нещасних випадків підлягають зберіганню протягом 45 років. Інші примірники актів та їх копії зберігаються до виконання всіх зазначених у них заходів, але не менше п`яти років. Матеріали розслідування подій, пов`язаних зі значними матеріальними збитками, зберігаються протягом 45 років. У разі ліквідації військової частини акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з матеріалами розслідування, журнал реєстрації потерпілих від нещасних випадків передаються до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, а їх копії - правонаступнику (за його наявності), який бере на облік ці нещасні випадки. Якщо виявлено факт приховування посадовими особами нещасного випадку, командир військової частини повинен негайно організувати та забезпечити проведення розслідування нещасного випадку згідно з вимогами цієї Інструкції. Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності потерпілого військовослужбовця або в разі його смерті, що спричинена нещасним випадком, командир військової частини складає повідомлення про наслідки нещасного випадку (зникнення, смерть) за формою НВ-4, зазначеною у додатку 7 до цієї Інструкції (далі - повідомлення про наслідки за формою НВ-4), та у десятиденний термін надсилає (надає) його посадовим особам, зазначеним у пункті 17 цього розділу. Повідомлення про наслідки за формою НВ-4 є обов`язковим додатком до акта за формою НВ-3 і підлягає зберіганню разом з ним протягом часу, зазначеного в пункті 19 цього розділу.

Як убачається із наведених приписів Інструкції, такого результату розслідування нещасного випадку як «непідтвердження факту настання нещасного випадку», тим більше, із мотивів відсутності вчасного повідомлення про це з боку потерпілого, Інструкцією взагалі не передбачено.

Відповідачем не надано жодних доказів проведення ним службового розслідування з виконанням дій, передбачених наведеними вище положеннями, складанням відповідних документів, що вимагаються Інструкцією, тощо, відсутні посилання на відповідні обставини та документи і в самому наказі.

При цьому, судом встановлено, що 24.07.2017р. ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою та був оглянутий травматологом відділення травматології ВМКЦ ПР, хірургом клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги, встановлено діагноз «Гемартроз правого колінного суглоба», виконана пукція колінного суглоба. Отримав рекомендації щодо подальшого лікування та контрольного огляду, звільнення від виконання службових обов`язків на 5 діб. (а.с.15)

Командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 24.07.2017р. звернувся до начальника штабу першого заступника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з рапортом щодо звільнення його від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою на підставі довідки про хворобу ( з діагнозом гемартроз правого колінного суглобу).

28.07.2017р. позивач прибув на контрольний огляд хірурга КАПД, отримав рекомендації продовжити лікування, звільнення від виконання службових обов`язків на 5 діб, направлений на Військово-лікарську комісію.

Позивач звернувся з рапортом щодо звільнення його від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою на підставі відповідних медичних довідок 28.07 та 02.08.2017р. (а.с.17)

07.08.2017р. проведена Військово-лікарська комісія при клініці амбулаторно-поліклінічної допомоги та з діагнозом «Гемартроз правого колінного суглобу», був звільнений від виконання службових обов`язків на 15 діб, у зв`язку з хворобою на підставі довідки військово-лікарської комісії клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 07.08.2017р. №1544, в якій було встановлено діагноз (гемартроз правого колінного суглобу) та визначено, що захворювання пов`язано з проходженням військової служби. (а.с.16)

У наказі №177 від 21.12.2018р. вказано, 07.08.2017р. полковник ОСОБА_2 звернувся з рапортом щодо звільнення його від службових обов`язків на 15 діб у зв`язку з хворобою на підставі довідки військово-лікарської комісії клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 07.08.2017р. №1544, в якій було встановлено діагноз (гемартроз правого колінного суглобу) та визначено, що захворювання пов`язано з проходженням військової служби.

Отже, під час розслідування нещасного випадку відповідачем було встановлено, що захворювання пов`язано із проходженням військової служби, про що позивач повідомляв Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України у своїх рапортах про факт травмування, пов`язаного з отриманням травми 21.07.2017р., яке пов`язано з проходженням військової служби.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку, яким факт настання нещасного випадку, пов`язаного з травмуванням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 21.07.2017р. визнано непідтвердженим. (а.с. 8-9), оскільки підстави його прийняття не відповідають Інструкції та відповідачем не надано доказів проведення розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що Верховний суду у постанові №1640/2594/18 від 06.03.2019р. вказав, що повноваження державних органів не є дискредиційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити певні конкретні дії, якщо їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього у судовому порядку.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України повторно провести розслідування за зверненням ОСОБА_2 від 08.08.2018р. щодо проведення службового розслідування стосовно отриманої ним 21.07.2017р. травми відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.02.2001р. №36 (в редакції наказу від 11.12.2017р. №656).

Позовна вимога про зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України видати довідку про травму за нещасний випадок (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року при виконанні службових обов`язків, задоволенню не підлягає, оскільки при встановленому судом неналежному розслідуванні нещасного випадку є передчасною.

Відносно позовних вимог про визнання рішенням суду факту, що стався 21.07.2017р. з командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 нещасний випадок (отримана травма) при виконанні службових обов`язків, суд зазначає, що юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи із фактичних обставин справи, предметної юрисдикції адміністративного суду, визначених ст.5 КАС України способів судового захисту вимога встановити факт нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 21.07.2017р., за рішенням адміністративного суду не може бути задоволена.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Межі ефективного захисту судом прав позивача випливають з того, що відповідачем порушено його право на проведення за його рапортом від 08.08.2018р. належного розслідування нещасного випадку, що стався з ним 21.07.2017р., та оформлення результатів такого розслідування відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року № 36.

Будь-яких суджень та міркувань, висновків, що належать до компетенції визначених Інструкцією органів та осіб, адміністративний суд робити не має повноважень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідачем не доведена законність його дій та оскаржуваного наказу, не надані матеріали проведеного розслідування за рапортом ОСОБА_2 .

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку; зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України повторно провести розслідування за зверненням ОСОБА_2 від 08.08.2018р. щодо проведення службового розслідування стосовно отриманої ним 21.07.2017р. травми відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.02.2001р. №36 (в редакції наказу від 11.12.2017р. №656); в решті вимог слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю II групи.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (66012, м. Одеса, пров. Штабний, буд. 1) про визнання дій Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України протиправними щодо проведення належним чином службового розслідування, видання відповідного наказу та бездіяльність щодо ненадання довідки про травму за нещасний випадок (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року з ОСОБА_2 при виконанні службових обов`язків; скасування наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку; визнання рішенням суду факту, що 21.07.2017р. з командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 стався нещасний випадок (отримана травма) при виконанні службових обов`язків; зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України видати довідку про травму за нещасний випадок (отриманої травми), що стався 21 липня 2017 року при виконанні службових обов`язків задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №177 від 21.12.2018 року Про результати розслідування нещасного випадку.

Зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України повторно провести розслідування за зверненням ОСОБА_2 від 08.08.2018р. щодо проведення службового розслідування стосовно отриманої ним 21.07.2017р. травми відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.02.2001р. №36 (в редакції наказу від 11.12.2017р. №656).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18 червня 2019 року.

Суддя М.М. Аракелян

.