Справа № 750/539/15-а
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/539/15-а Суддя першої інстанції: Коверзнев В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Відповідач, Чернігівське ОУПФ) про:

- визнання неправомірними дій Чернігівського ОУПФ щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Чернігівського ОУПФ поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 24.10.2014 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 року, позов задоволено повністю.

На підставі постанови суду від 29.01.2015 року видано виконавчий лист № 750/539/15-а, який приєднаний до матеріалів справи з відміткою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з підстав, встановлених пунктом 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», - в зв`язку з неможливістю виконання рішення без участі боржника (а.с. 78-81).

У березні 2019 року Позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просить стягнути з Чернігівського ОУПФ пенсію за віком на пільгових умовах з 24.10.2014 року, яку Відповідач повинен був виплатити на підставі постанови суду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 17.04.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та прядку виконання постанови суду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не доведено існування істотних обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання постанови суду. Крім того, наголосив, що зміна способу та порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом способу відновлення порушеного права.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. При цьому посилається на невірну оцінку судом зазначених в позовній заяві обставин. Крім того, зазначає, що згідно ст. 378 КАС України зміна способу виконання рішення не повинна виключати можливість застосування судом іншого способу відновлення порушеного права.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

У межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 17.04.2019 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви Позивача про зміну способу та порядку виконання постанови, з посиланням на те, що зміна способу та порядку виконання рішення суду можлива лише за умови існування істотних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання постанови суду, однак існування таких обставин Позивачем не доведено.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.

Доводи Апелянта про існування істотних обставин, які роблять неможливим виконання постанови суду, колегією суддів оцінюються критично, оскільки з матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через неперерахування ПАТ «Чернігівське Хімволокно» коштів для виплати пенсії, виплата яких буде здійснена у разі їх надходження до Чернігівського ОУПФ.

Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №266/935/17.

Крім того, судом першої інстанції вірно наголошено, що, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. При цьому, для відновлення порушеного права ОСОБА_1 судом ухвалено постанову, якою зобов`язано Відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 24.10.2014 року, що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності.

Таким чином, зміна способу виконання постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат змінить постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішить питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року у справі №755/10524/17.

Наведене, на думку судової колегії, свідчить про необґрунтованість твердження Апелянта щодо невірного тлумачення судом першої інстанції положень ст. 378 КАС України.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 378 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 18» червня 2019 року.