Справа № 320/6735/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6735/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Донецькій області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Донецькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління МВС України у Донецькій області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Донецькій області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Донецькій області щодо відмови позивачу у задоволенні заяви стосовно підготовки та надання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії та зобов`язати відповідача підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивачу пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем протиправно та необґрунтовано відмовлено у направленні документів до відповідного управління Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років, із посиланням на відсутність наявної календарної вислуги років для призначення такої пенсії. Наголосив, що уповноважені структурні підрозділи міністерств та служби, у даному випадку - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Донецькій області, у процедурі призначення пенсій наділена лише повноваженням на підготовку та подання, за зверненням особи, необхідних документів для відповідних пенсійних органів, які у свою чергу вирішують питання щодо наявності, чи відсутності підстав для призначення пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 р. позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Донецькій області, в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви стосовно підготовки та надання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії. Зобов`язано Головне управління МВС України у Донецькій області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Донецькій області () підготувати та направити до органу Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати чи змінювати вислугу років для призначення пенсії. Вважає, що позивач має вислугу 18 календарних років 02 місяці 09 днів служби в органах внутрішніх справ, якої недостатньо для підготовки та направлення ГУ МВС України в Донецькій області документів для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII.

Таким чином, відмовляючи позивачу в підготовці документів на його заяву від 31.10.2018 р. щодо призначення пенсії за вислугою років, яка склала 18 років 02 місяців 09 днів, посадові особи ГУ МВС України в Донецькій області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Позивачем відзиву у встановлений судом строк подано не було. Однак, вказана обставина не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління МВС України у Донецькій області від 06.11.2015 №379 о/с, підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Краснолиманського міського відділу, звільнено через скорочення штатів (а.с. 15).

Вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні, склала - 18 років 02 місяці 09 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 09 місяців 06 днів.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління МВС України у Донецькій області із заявою щодо підготовки матеріалів для призначення пенсії за вислугою років.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 07.11.2018 №11-493/лк, повідомив позивача про відсутність підстав для оформлення та направлення матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, оскільки на день звільнення позивача з органів внутрішніх справ, його календарна вислуга років становила - 18 років 02 місяці 09 днів, що є менше, ніж передбачено для призначення пенсії за вислугу років Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На думку позивача, така відмова відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством передбачено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії, у конкретному випадку, тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до п."б" ст. 1 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення мають, в тому числі, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 7 Порядку № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: 7. Для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

Пунктами 12, 13 цього ж Порядку передбачено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

При цьому, відповідно до п. 3 розділу IV Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06 квітня 2016 року № 260 поліцейським, які звільняються з призначенням пенсії, грошовий атестат на руки не видається, а передається, разом з іншими документами до підрозділу відповідного органу поліції, який здійснює підготовку та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2018 р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надано відповідь № Н-493/ЛК на заяву позивача щодо підготовки матеріалів для призначення пенсії за вислугу років та направлення зазначених матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, якою повідомлено про неможливість оформити матеріали для призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного розміру вислуги років, а саме 22 календарні роки, що передбачено п. «а» ст.12 Закону № 2262-XII.

Однак, колегія суддів вважає, що вищевказана відповідь Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є перевищенням делегованих управлінню повноважень, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону № 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року за № 28-2 (далі - положення), серед основних завдань управління є, зокрема, завдання призначати (здійснювати перерахунок) і виплату пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 3).

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка-повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку № 3-1).

Відтак, тільки Пенсійний фонд (та його структурні підрозділи) наділені повноваженнями щодо призначення/відмови у призначенні пенсії.

Отже, отримавши заяву позивача про підготовку документів для призначення пенсії, Головне управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в рамках своїх повноважень мало лише підготовити такі документи та направити їх до управління Пенсійного фонду для вирішення питання про призначення/відмови у призначенні пенсії, вирішення питання щодо наявності чи відсутності необхідної для призначення пенсії вислуги років знаходиться поза межами повноважень структурного підрозділу МВС.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління МВС у Донецькій області надаючи відповідь про відмову у підготовці документів для призначення пенсії діяло не у спосіб, передбачений законодавством України та з перевищенням делегованих йому повноважень, відтак бездіяльність ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо неоформлення необхідних документів для призначення пенсії ОСОБА_1 є протиправною.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на лист МВС України від 25.02.2019 р. № 2537/05/22-2019, відповідно до якого функції з питань пенсійного та соціального забезпечення колишніх працівників органів внутрішніх справ від ліквідаційних комісій ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі передано Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», оскільки на час звернення позивача із заявою щодо підготовки матеріалів для призначення пенсії за вислугою років, а саме: до 01.04.2019 р., - функції щодо підготовки документів для призначення пенсії відносились до компетенції ліквідаційної комісії ГУМВС в Донецькій області. Окрім того, відповідач не позбавлений можливості здійснити передачу заяви позивача на розгляд уповноваженому органові у разі відсутності у нього такої компетенції.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є. Пилипенко