Справа № 2а-2806/12/2170
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року

Київ

справа №2а-2806/12/2170

адміністративне провадження №К/9901/8572/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Каховської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 (головуючий суддя - Попов В.Ф.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 (колегія суддів: головуючий суддя - Домусчі С.Д., судді - Кравець О.О., Шеметенко Л.П.)

у справі №2а-2806/12/2170

за позовом Державного підприємства «Каховське лісове господарство»

до Каховської об`єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Державне підприємство «Каховське лісове господарство» (далі - підприємство, Позивач) звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Каховської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - Каховська ОДПІ, Відповідач) про визнання протиправними дій відповідача та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2012 року № та часткове скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2012 року №.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень контролюючого органу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, позов задоволено повністю:

- скасовано податкове повідомлення-рішення Каховської об`єднаної державної податкової інспекції від 17 січня 2012 року №;

- частково скасовано податкове повідомлення-рішення Каховської об`єднаної державної податкової інспекції від 17 січня 2012 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 16 774,00 грн, в тому числі за основним платежем на 14 207,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2 567,00 грн.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що діюче у 2009-2011 роках законодавство України не передбачало особливого порядку оподаткування бюджетних видатків платником податків, тому позивач правомірно включав бюджетні кошти, отримані за КПКВ 191060 та 191070 до валового доходу по мірі освоєння цих коштів, як це передбачалось кошторисами та планами асигнувань. Також суди зазначили про протиправність висновків контролюючого органу щодо завищення Товариством розміру податкового кредиту, з огляду на те, що позивач розподіляв саме податковий кредит подвійного призначення, а не весь податковий кредит, як це було зроблено контролюючим органом під час перевірки.

Не погодившись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись порушення судами норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просив скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

19.05.2015 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Відповідача та здійснив процесуальне правонаступництво відповідача, а саме замінив Каховську об`єднану державну податкову інспекцію Херсонської області Державної податкової служби на Каховську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області.

Заперечення на касаційну скаргу від позивача не надходили, що не перешкоджає розгляду справи.

24.01.2018 касаційну скаргу з матеріалами справи передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 30.12.2011 Каховською ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ДП «Каховське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 по 30.09.2011.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 30.12.2011 № 647/23-8/00993231.

На підставі акту та за результатами перевірки, відповідач пийняв податкове повідомлення - рішення від 17.01.2012 №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 20 688 грн, з яких за основним платежем - 17 335 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3 353 грн та податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 66 390 грн, з яких за основним платежем - 37 400 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 28 990 грн.

За результатами оскарження зазначених податкових повідолень - рішень в адміністративному порядку, контролюючим органом прийнято рішення від 21.03.2012 №1271/10/10-206, яким скасовано податкове повідомлення - рішення від 17.01.2012 № в частині застосування штрафної санкції на суму 28 989 грн, в іншій частині залишено без змін та скасовано податкове повідомлення - рішення від 17.01.2012 № в частині застосування штрафної санкції на суму 4 грн, в іншій частині вказане податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Як вбачається з акту, контролюючий орган дійшов висновку про заниження Товариством валового доходу на суму 149 600 грн., у зв`язку з невключенням до його складу отриманих позивачем бюджетних асигнувань по КПКВ 1901060 «Ведення лісомисливського господарства, охорона і захист лісів в лісовому фонді» та КПКВ 1901070 «Створення захисних лісових насаджень та полезахисних лісових смуг». Вказані бюджетні асигнування включалися платником до складу валового доходу по даті їх використання, а не по даті їх отримання. Крім того, відповідачем збільшено Товариству суму грошових зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку із збільшенням податкових зобов`язань позивача на 3 128,35 грн. від продажу лісової продукції ТОВ "Торос" у 2009 році та зменшенням податкового кредиту на 14 207,00 грн через порушенням Товариством п. 199.1 ст. 199.2 ст. 199 ПК України.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

При вирішенні спірних правовідносин суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз Бюджетного кодексу України, Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон №334), Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), Податкового кодексу України, в редакціях чинних, на момент виникнення спірних правовідносин.

Бюджетним кодексом України визначено, що бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом, за винятком коштів на погашення основної суми боргу та повернення надміру сплачених до бюджету сум.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, кошториси КПКВ 191060 та 191070 та плани асигнувань до цих кошторисів передбачали помісячне використання бюджетних коштів протягом бюджетних 2009-2011 років. Освоєння коштів за сумами та за датами іншими, ніж заплановані, неможливе.

При системному аналізі положень Закону № 334 вбачається, що за економічною суттю валовий дохід платника - це сума коштів, які він отримує у власність у зв`язку із здійсненням господарської та іншої діяльності. Тобто, отримання коштів передбачає право платника податку на довільне використання цих коштів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що діюче у 2009-2011 роках законодавство не передбачало особливого порядку оподаткування бюджетних видатків платником податків та вказали, що позивач у перевірених контролюючим органом періодах правомірно включав бюджетні кошти, отримані за КПКВ 191060 та 191070 до валового доходу по мірі освоєння цих коштів, згідно кошторисів та планів асигнувань, з огляду на що, дійшли висновку про наявність правових підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 17.01.2012 № 000082301.

Законом України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" встановлено, що база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами. Податкове зобов`язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що зменшення податкового кредиту позивача на 14 207,00 грн. пов`язане з тим, що позивач, на думку відповідача, в порушення пунктів 199.1 та 199.2 ст. 199 ПК України у січні-вересні 2011 року невірно визначив частку оподатковуваних операцій, в межах якої він має право відображати податковий кредит.

Відповідно до п. 199.1 ст. 199 ПК України у разі, якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково- ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Згідно п. 199.2 ст. 199 ПК України частка використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами (послугами) між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Здійснивши системний аналіз положень Подактового кодексу України суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що розподілу підлягає лише той податковий кредит, який сформований у результаті придбання товарів (послуг), які мають подвійне призначення тобто можуть бути використані платником ПДВ як в оподатковуваних так і в неоподатковуваних операціях та зазначили, що позивач розподіляв саме податковий кредит подвійного призначення, а не весь податковий кредит, як це зробив відповідач під час перевірки.

Вищевикладене жодним чином не спростовано відповідачем.

З огляду на вищевикладене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту за січень-вересень 2011 року на 14 207,00 грн не підтверджені належними документами та розрахунками, а тому податкове повідомлення-рішення Каховської ОДПІ від 17 січня 2012 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 16 774,00 грн, в тому числі за основним платежем на 14 207,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2 567,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, повністю дублюють зміст апеляційної скарги та були досліджені судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду даної справи. Жодних інших доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права касаційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Каховської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р.Ф.Ханова