Справа № 826/14930/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Петришак М.Я.,

від відповідача: Трохлюк О.П.,

від третьої особи: Трохлюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Директор Державного бюро розслідувань Труба Роман Михайлович про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Державного бюро розслідувань:

- від 12.03.2018 №22 "Про утворення Конкурсної комісії № 1 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посаду у Державному бюро розслідувань та затвердження її персонального складу ";

- від 02.04.2018 №37 "Про утворення Конкурсної комісії №2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань та затвердження її персонального складу ";

- від 12.02.2018 №12 "Про затвердження пропозиції Комітету з відбору представників громадських об`єднань до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань".

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 15 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного бюро розслідувань від 02.04.2018 № 37 «Про утворення Конкурсної комісії № 2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань та затвердження її персонального складу». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що приписами чинного законодавства не встановлено такої обов`язкової вимоги до членів Комісії, які є представниками ДБР, як перебування їх у службових відносинах саме з ДБР, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що три особи, які були включені до складу комісії, та працюють у інших державних органах не є представниками ДБР.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що оскаржуваний наказ поширюється та має правові наслідки виключно щодо вказаних у ньому членів комісії проте, жодним чином не стосується та відповідно не порушує прав та інтересів позивача. Натомість, скасувавши Наказ, яким Директор ДБР надав право членам комісії представляти інтереси ДБР суд фактично прийняв рішення про права та обов`язки осіб, які не були залучені до справи.

За наведених обставин, відповідач стверджує, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Окружний адміністративний суд м. Києва неповно з`ясував обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що відповідно до приписів КАС України є підставами для його скасування.

Позивач, у свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог також звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції встановивши протиправність спірного Наказу від 12 березня 2018 року № 22 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України повинен був його скасувати.

Крім того, на думку позивача, внесення змін до зазначеного Наказу від 12.03.2018 № 22 після спливу одного місяця жодним чином не спростовує його незаконність та не може впливати на відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування, оскільки суд встановив незаконність Наказу, що був первинним.

Позивач також не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відповідних повноважень члена комісії ОСОБА_2

За наведених обставин, позивач просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва в частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до змісту якого, останній вважає апеляційну скаргу необгрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

У обгрунтування доводів вказаної правової позиції зазначає, що оскаржуваними наказами ДБР № 22 від 12 березня 2018 року та № 12 від 12 лютого 2018 року не порушено жодних прав позивача. Разом з цим, відповідач зауважує, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту його прав є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідач також вважає, що позивачем жодним чином не обгрунтовано, які саме положення законодавства були порушені ДБР при прийнятті оскаржуваного Наказу.

Таким чином, відпровідач зазначає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновків про відсутність правових підстав для визнання наказів ДБР № 22 від 12 березня 2018 року та № 12 від 12 лютого 2018 протиправними.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги, викладені в апеляційних скаргах та відзиві - відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних у справі матеріалів, 12 лютого 2018 року Державним бюро розслідувань прийнято Наказ № 12 "Про затвердження пропозиції Комітету з відбору представників громадських об`єднань до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань від 08 лютого 2018 року" (а.с. 21).

З наявного у матеріалах справи протоколу засідання комітету з відбору представників громадських об`єднань до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань від 08 лютого 2018 року вбачається, що Комітетом було прийнято рішення рекомендувати до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань (а.с. 32-38,39):

- Лємєнова О.В. - представника громадської організації "Асоціація українських моніторів дотримання прав людини в діяльності правоохоронних органів;

- Варишка П.В. - представника Громадської організації "Громадський люстраційний комітет";

- Болдіна М.Я. - представника Громадської організації "Центр правового аналізу та дослідження політичних ризиків";

- Бойко Т . О . - представника Громадської організації "Центр політико-правових реформ".

12 березня 2018 року Державним бюро розслідувань прийнято Наказ № 22 «Про утворення Конкурсної комісії №1 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посаду у Державному бюро розслідувань та затвердження її персонального складу" (а.с. 17-18).

Вказаним Наказом прийнято рішення утворити Конкурсну комісію №1 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань (далі - Комісія №1).

Включити до складу цієї Конкурсної комісії як представників Державного бюро розслідувань:

- Півторак М.О., начальника відділу інформаційно-довідкового забезпечення Департаменту комунікації та контролю Міністерства юстиції України (за згодою);

- ОСОБА_12, прокурора аналітично-статистичного відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (за згодою);

- Бірюкова Р.М., радника Директора Департаменту державного бюро розслідувань;

- Мостову І.О., заступника керівника Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції (за згодою).

Включити до складу вказаної Комісії як представника громадської організації ОСОБА_5 , представника Асоціації українських моніторів дотримання прав людини в діяльності правоохоронних органів (за згодою).

02 квітня 2018 року Держаним бюро розслідувань було прийнято Наказ № 37 "Про утворення Конкурсної комісії № 2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань та затвердження її персонального складу» (а.с. 19-20).

Вказаним Наказом прийнято рішення утворити Конкурсну комісію № 2 (далі - Комісія №2) з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань.

Включити до складу цієї Комісії як представників Державного бюро розслідувань:

- Мартем`янова Р.М., начальника відділу роботи з кадрами управління роботи з кадрами та персоналом державної служби Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України (за згодою);

- Олійника А.Ф., помічника Голови Служби безпеки України - начальника Головної інспекції Служби безпеки України (за згодою);

- Шрама О.В., радника Директора Державного бюро розслідувань;

- Якимчук Т.І., заступника начальника управління кримінальної поліції - начальника відділу кримінальної юстиції Департаменту з питань правосуддя та національної безпеки Міністерства юстиції України (за згодою);

Включити до складу зазначеної Комісії, як представника громадської організації ОСОБА_6 , представника Громадської організації "Громадський люстраційний комітет" (за згодою).

Разом з цим, на підставі даних наявного у матеріалах справи протоколу засідання конкурсної комісії № 2 з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 24 травня 2018 № 21, судом встановлено, що Комісією № 2 розглядалися документи ста тридцяти дев`яти кандидатів, які бажають взяти участь в конкурсі на зайняття вакантних посад у Державному бюро розслідуван, у тому числі і позивача.

Вважаючи вказіні накази щодо визначення складу Комісій протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про порушення відповідачем вимог Порядку проведення конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 14.02.2018 № 13 під час формування складу конкурсних комісій з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, оскільки до складу обох комісій включено менше трьох представників Державного бюро розслідувань та до складу однієї з комісій представника громадського об`єднання, кандидатура якого не відповідає установленим вимогам.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було дійсно не дотримано вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 14.02.2018 № 13, та включено до складу Комісії № 1 та Комісії № 2 всього по одному представнику Державного бюро розслідувань, замість встановлених нормами Порядку трьох осіб, що відповідно свідчить про протиправність Наказу № 22 від 12 березня 2018 року та Наказу № 37 від 02 квітня 2018 року.

Водночас, з огляду на те, що у подальшому до Наказу № 22 від 12 березня 2018 року було внесено зміни та приведено цей Наказ у відповідність до вимог чинного законодавства, Окружний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на те, що у суду були відсутні підстави для висновку про необґрунтоване затвердження Наказом від 12.02.2018 № 12 пропозиції Комітету з відбору представників громадських об`єднань до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань, зокрема, щодо включення до складу комісій представника громадського об`єднання Лємєнова О.В., Окружний адміністративний суд м.Києва дійшов висновку про відсутність підстав для визнання вказаного наказу протиправним та його скасування.

З урахуванням наведених обставин та враховуючи, що Конкурсною комісією № 2, яка була утворена на підставі Наказу № 37 від 02 квітня 2018 року, перевірялись документи позивача (особи, яка бажає взяти участь у конкурсі), суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний Наказ впливає законні права та інтереси позивача, а тому останній, з огляду на його протиправність підлягає скасуванню з урахуванням внесених до нього наказом від 20 червня 2018 року № 67 змін.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону "Про Державне бюро розслідувань" (далі - Закон) Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі.

Пунктом 8 частини першої статті 12 Закону передбачено, що Директор Державного бюро розслідувань видає у межах повноважень накази і розпорядження, дає доручення, які є обов`язковими для виконання працівниками Державного бюро розслідувань.

За змістом статей 13 та 24 Закону до повноважень Директора Державного бюро розслідувань віднесено призначення на посаду та звільнення з посади директорів територіальних органів, керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, а також керівників та працівників підрозділів внутрішнього контролю центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань за поданням Конкурсної комісії в порядку, передбаченому частинами другою-одинадцятою статті 11 цього Закону.

Відповідно до пунктів 1 розділу ІІ Порядку проведення конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань (далі - Порядок), затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 14.02.2018 №13, конкурс на зайняття посад в Бюро проводить конкурсна комісія (далі - Комісія).

Для проведення конкурсу на зайняття посад в Бюро Директор Бюро утворює Комісію, затверджує її персональний склад.

Згідно з пунктами 2, 3, 13 розділу ІІ Порядку Комісія утворюється у складі п`яти осіб, з яких не менше трьох є представниками Бюро.

До роботи у складі Комісії можуть залучатися представники громадських об`єднань, що діють відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання", та/або представник Ради Громадського контролю Державного бюро розслідувань.

До складу Комісії можуть залучатися представники інших державних органів (за згодою).

Зі змісту викладеного вбачається, що склад Комісії повинен складатися із п`яти членів, із яких в обов`язковому порядку - три представника Бюро, а решта - представники державних органів (за згодою) або представники громадських об`єднань, що діють відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання", та/або представник Ради Громадського контролю Державного бюро розслідувань.

Таким чином, Порядок розмежовує склад членів Комісії на представників:

-Державного бюро розслідувань;

-представників інших державних органів;

-громадських об`єднань та/або представника Ради Громадського контролю Державного бюро розслідувань.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІ Порядку з метою залучення представників інших державних органів до складу Комісії Директор Бюро подає до відповідного державного органу письмове клопотання, на підставі якого керівник відповідного органу приймає рішення про участь уповноваженого представника у роботі Комісії (за його згодою).

Пунктами 4-12 розділу ІІ Порядку визначено процедуру відбору до складу Комісії представників громадських об`єднань та/або представника Ради Громадського контролю Державного бюро розслідувань.

Як було встановлено судом та вбачається зі змісту Наказу № 22 від 12 березня 2018 року, а також Наказу № 37 від 02 квітня 2018 року до складу Комісій № 1 та № 2 відповідачем було вирішено включити лише по одному представнику ДБР, а саме: до складу Комісії №1 - ОСОБА_7 (радника Директора ДБР), а до складу Комісії № 2 - ОСОБА_8 , (радника Директора ДБР), що не відповідає вимогам пункту 2 розділу ІІ Порядку в частині включення до Комісії по три представника Бюро.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача стосовно того, що інші три члени, які входили до складу кожної з названих комісій є представниками Державного бюро розслідувань, спростовуються матеріалами справи, а саме зазначеною в оспорюваних наказах інформацією про місце роботи цих осіб, яким не є Державне бюро розслідувань, а інші державні органи.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що вимогами Порядку чітко передбачено, що три особи у складі Комісії обов`язково повинні бути представниками (працівниками) Бюро, у той час іншими особами, які входять до складу Комісії вже можуть бути працівники інших державних органів (за їх згодою), а також представники громадських об`єднань, що діють відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання" та/або представник Ради Громадського контролю Державного бюро розслідувань.

Додатковим підтвердження того, що кожний з зазначених трьох членів у складі кожної з Комісій, включений до неї саме як представник інших державних органів (а не представник ДБР) є отримання від них на це згоди, як передбачено Порядком, тоді як для включення до Комісії такої згоди від представника Бюро не потребується.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами позивача про те, що відповідачем не було дотримано вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку щодо визначення наказами Державного бюро розслідувань від 12.03.2018 №22 та від 02.04.2018 №37 персонального складу Комісії №1 та Комісії №2.

Водночас, судом встановлено, що 04 квітня 2019 року Державним бюро розслідувань було прийнято Наказ № 45, яким внесено зміни до складу Комісії №1, визначеного наказом від 12.03.2018 №22, а саме:

- припинено повноваження членів Комісії №1: ОСОБА_12, прокурора аналітично-статистичного відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (за згодою) та ОСОБА_9 , заступника керівника Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції (за згодою);

- включено до складу цієї Комісії як представників Державного бюро розсідувань: ОСОБА_10 , першого заступника Директора Державного бюро розслідувань та ОСОБА_11, заступника Директора Державного бюро розслідувань.

Тобто, як правильно було встановлено судом першої інстанції, шляхом внесення відповідних змін до оспорюваного наказу від 12 березня 2018 № 22 відповідач усунув встановлені судом порушення вимог чинного законодавства та привів цей наказ у відповідність до вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування Наказу № 22 від 12 березня 2018, оскільки на даний час цей наказ з урахуванням внесених до нього змін відповідає вимогам чинного законодавства та є правомірним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як було встановлено судом першої інстанції, та не спростовується учасниками справи, документи позивача, як особи, що виявила бажання взяти участь в конкурсі на зайняття вакантних посад у Державному бюро розслідувань розглядалися та перевірялися та були визнані такими, що не відповідають кваліфікаційним вимогам та/або Порядку саме складом Комісії № 2 та саме вказаним складом Комісії позивача було не допущено до участі в конкурсі.

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи, що Комісією № 1 жодних дій/бездіяльності не вчинялось та жодних рішень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку, що Наказ № 22 від 12 березня 2018, яким визначено склад Комісії № 1 (у редакції до внесення відповідних змін) на права та інтереси позивача не вплинув.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було прийняте правильне, законне та обґрунтоване рішення про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування Наказу № 22 від 12 березня 2018.

Крім того, з урахуванням того, що внесеними Наказом № 67 від 20 червня 2018 року до Наказу № 37 від 02 квітня 2018 року змінами відповідачем не усунуто вказаних у даному рішенні порушень вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку, а також з огляду на те, що саме визначеним у цьому Наказі складом Комісії перевірялись документи позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей Наказ вливає на права та інтереси позивача, є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Наказу від 12 лютого 2018 року № 12, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом, в обґрунтування протиправності оскаржуваного Наказу позивач вказує про необґрунтоване відібрання до складу конкурсних комісій Державного бюро розслідувань представника громадської організації Асоціації українських моніторів дотримання прав людини в діяльності правоохоронних органів Лємєнова О.В.

Водночас, як встановлено судом, зазначеного представника було включено Наказом № 22 від 12 березня 2018 року до складу Комісії № 1, якою, як вже зазначалось, жодних дій/бездіяльності, а також рішень відносно позивача не приймалось.

З огляду на зазначене, колегією суддів не встановлено, яким чином вказаний наказ від 12 лютого 2018 року № 12 впливає та відповідно порушує права, свободи або інтереси позивача.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень прав, свобод та інтересів позивача Наказом відповідача від 12 лютого 2018 року № 12, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання вказаного наказу протиправним та відповідно його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

У свою чергу, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно встановлено обставини, що мають значення для вирішення даної справи та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та/або порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного бюро розслідувань залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

Н.М. Літвіна

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2019 року