Справа № 810/840/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/840/18
12 червня 2019 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Коротких А.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.01.2018 № 654-52 в частині доведення податкового боргу за платежами: транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн. та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2125,64 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14704,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишено без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року - без змін.

25.04.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, у якій зазначено про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 30000,00 грн. під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Крім того, позивач вказує на поважність причин неподання вказаної заяви у визначений строк та надає на підтвердження таких обставин листок непрацездатності серії АБА № 503343.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обгрунтування заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України, передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн., під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивачем надані наступні докази: прибутковий касовий ордер № 1-12-04/19 від 12.04.2019 на суму 30000,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.04.2019, у якому зазначено, що адвокатом надано клієнту правову допомогу щодо представництва інтересів в суді апеляційної інстанції у справі № 810/840/18 під час розгляду апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018.

Адвокатом на виконання п. 3.1 договору, надано правову допомогу, загальний обсяг витраченого часу становить 10 годин, вартість 1 години роботи адвоката становить 1000,00 грн., що загалом складає 30000,00 грн. (деталізація робіт міститься в акті)

Так, згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 01.04.2019, ОСОБА_1 (клієнт) доручив, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо представництва останнього в суді апеляційної інстанції у справі № 810/840/18. (п. п. 1.1, 3.1 договору) (а. с. 151)

Відповідно до приписів ч. ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Також, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Колегія суддів зазначає, що, під час представництва інтересів позивача при розгляді справи судом апеляційної інстанції, стороною позивача було надано відзив на апеляційну скаргу, який має незначний обсяг та частково відтворює позицію позивача, викладену в позовній заяві, а в іншій частині мотивує доводи щодо розподілу судових витрат. (а. с. 147-150)

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності та була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, а ціна позову складає 27125,64 грн., з огляду на що, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Крім того, всі вказані в акті приймання-передачі наданих послуг від 12.04.2019, дії адвоката, фактично пов`язані з підготовкою позиції сторони позивача у контексті поданої апеляційної скарги відповідачем, яка знайшла своє відображення тільки у відзиві на апеляційну скаргу, без подання додаткових матеріалів та доказів, а тому, зазначення адвокатом 10 годин витраченого часу є необгрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на те, що жодних зібраних нових доказів до відзиву на апеляційну скаргу додано не було, а така містить ті ж доводи, що і позовна заява, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, колегія судів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2000,00 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. (ч. 5 ст. 252 КАС України)

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат під час розгляду справи № 810/840/18 в Шостому апеляційному адміністративному суді - задовольнити.

Прийняти додаткову постанову за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (, вул. Н.Ополчення, 5-а, м. Київ) 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

Є.О. Сорочко