Справа № 460/2930/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. Рівне №460/2930/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Липко Д.В.,

третьої особи: представник не прибув,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач) провизнання дій протиправними щодо відмови у призначенні субсидії без наявності ідентифікаційного номера (або нової відмітки в паспорті) та за умови внесення інформації до Державного реєстру; зобов`язання вчинення дій:

щодо подальшої виплати субсидії та виконання іншої роботи з урахуванням набутих позивачем прав з 30.11.2004 (рішення у справі №2-9668/2004р.) - довічно (безстроково);

щодо продовження призначувати житлову субсидію починаючи з 01.05.2018 відповідно до Положення і надалі за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в Державному реєстрі при наявності відмітки в паспорті «має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера».

Позовні вимоги, з урахуванням заяв про доповнення позовних вимог, обґрунтовані тим, що з 01.05.2018 позивач перестав одержувати субсидію на житло. Вважає дії відповідача щодо не призначення з 01.05.2018 житлової субсидії протиправними, оскільки про її не призначення позивач дізнався самостійно із квитанції по оплаті житлово-комунальних послуг, а не з відповідного рішення відповідача. На його думку оплата за житло та комунальні послуги без одержання субсидії неможлива, оскільки він не зможе нормально існувати, адже будучи пенсіонером по інвалідності ІІ групи отримує мізерну пенсію. Вказує на те, що вимога про оновлення персональних даних та про недійсний ідентифікаційний номер, які, на думку відповідача, він має привести у відповідність є неправомірною та протиправною, оскільки чинне законодавство України не містить норм, які б вказували на втрату чи скасування права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, отриманого ще до вступу в дію Податкового кодексу України. Крім того, право позивача на отримання житлової субсидії без наявності ідентифікаційного коду підтверджено судовим рішенням у справі №569/1365/17, на підставі якого така субсидія призначалася відповідачем у період з 01.05.2016 по 30.04.2017. Більше того, позивачу до 01.05.2018 на законних підставах призначалася субсидія, без будь-якої необхідності приведення персональних даних у відповідність, тобто після введення в дію Податкового кодексу України. Вважає, що оспорювані дії щодо відмови у призначенні житлової субсидії не відповідають критеріям правомірності, прийняті без урахування всіх обставин справи, а відтак, є неправомірними та порушують охоронювані законом його права, свободи та інтереси на отримання субсидії. Крім того, такі дії відповідача призвели до наявності в нього боргу перед КП «Рівнеоблводоканал» на суму 356,10грн, яку вважає матеріальними збитками. Просив позов задовольнити повністю та здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на суму 243,16грн.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема вказав, що позивач знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення на призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. У періоди з 01.05.2016 по 30.04.2017 та з 01.05.2017 по 30.04.2018 позивачу призначалася житлова субсидія відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій. Водночас, з 01.05.2018 до вказаного положення було внесено зміни, якими чітко передбачаються відмова в призначенні субсидії в разі не вчинення дій щодо виправлення помилки персональних даних. Так,на виконання Положення про порядок призначення житлових субсидій, відповідач звернувся до фіскального органу для отримання інформації щодо доходів позивача. У відповіді на запит зазначено, що у позивача недіючий реєстраційний номер облікової картки платника податків/фізична особа з такими серією та номером паспорта на обліку не перебуває. Тобто інформація про позивача та його доходи відсутні в базі ДФСУ, за період з 01.05.2017 року по 30.04.2018, що унеможливлює нарахування субсидії на наступний період. Відповідно до вимог до Положення про порядок призначення житлових субсидій, у разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки громадянин не вчинить дій щодо її виправлення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може відмовити в призначенні житлової субсидії на наступний сезон, якщо житлову субсидію неможливо призначити без такої інформації. Оскільки позивач не звернувся до податкового органу щодо приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних, та не надав такої інформації відповідачу, то йому було відмовлено у призначенні житлової субсидії на новий період. Вважає, що оспорювані дії вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позицію, викладену в адміністративному позові, та вважає, що твердження відповідача викладені у відзиві на позов є необґрунтованими.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.09.2018 у справі №569/16166/18 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.11.2018 справу №569/16166/18 передано на розгляд Рівненському окружному адміністративному суду.

26.11.2018 вказана справа надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду, у зв`язку з чим їй присвоєно №460/2930/18.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 адміністративну справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відповідь на відзив повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою суду від 28.12.2018 провадження у справі зупинено до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвалу суду від 18.12.2018 у даній справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2018, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 15.05.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.06.2019.

Разом з тим, 16.05.2019 судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача додаткових доказів.

У судовому засіданні 10.06.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

У судовому засіданні позивач підтримав позицію викладену у адміністративному позові та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві та просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.3 ст.205 КАС України, судом здійснено розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, судом встановлено наступне.

У період з 01.05.2016 по 30.04.2017, на підставі постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 у справі №569/1365/17, УПСЗН ВК Рівненської міської ради було призначено ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг як особі, яка має інвалідність ІІ групи.

Згідно з листом УПСЗН ВК Рівненської міської ради від 03.01.2019 №М-80/4 (а.с.176), позивачу автоматично перерахована житлова субсидія за період з 01.05.2017 по 30.04.2018.

В липні 2018 року позивачу з квитанції щодо оплати житлово-комунальних послуг стало відомо про не призначення йому житлової субсидії.

16.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН ВК Рівненської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, відповідно до якої просила призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї.

Згідно з відповіді відповідача від 18.07.2018 № М-80/1 (а.с.11), підставою для не призначення позивачу субсидії стала інформація з фіскальної служби про недіючий ідентифікаційний номер. Разом з тим, зазначено, що питання призначення Вам житлової субсидії буде розглянуте після отримання оновлених даних та інформації про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Крім того, 28.08.2018 відповідачем сформовано повідомлення № 389 (а.с.19), згідно з яким позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії з 01.05.2018 у зв`язку з тим, що в місячний термін він не звернувся у Державну фіскальну службу і не привів у відповідність прізвище, ім`я, по-батькові та паспортних даних (серії та номеру паспорта).

Вважаючи такі дії УПСЗН ВК Рівненської міської ради протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначені Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 848).

Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком (п.1 Положення № 848).

Пунктом 2 Положення № 848 визначено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до п.3 Положення № 848, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку) (п.8 Положення №848).

Пунктом 16 Положення № 848 встановлено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб) (абз.1).

При цьому, абзац 13 пункту 16 Положення № 848 регламентує, якщо житлову субсидію у попередньому сезоні призначено за рішенням комісії, призначення житлової субсидії на наступний сезон здійснюється структурним підрозділом з питань соціального захисту населення без повторного прийняття рішення комісією у разі, коли не змінилися обставини, на підставі яких прийнято попереднє рішення комісії (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб, громадян, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).

Тобто Положення № 848 передбачає призначення житлової субсидії на новий період без звернення громадян та без прийняття відповідного рішення у разі не змінності обставин, на підставі яких відбулося призначення житлової субсидії у попередньому сезоні.

Разом з тим, пункт 6 Положення №848 визначає підстави для не призначення субсидії, згідно з яким житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:

1) загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);

2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля. Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу;

3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду: навчалися за денною формою навчання у закладах середньої освіти, професійно-технічних навчальних закладах, закладах вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості; отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю;

4) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному упункті 5цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень;

5) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії;

6) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов`язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов`язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.

Житлова субсидія у випадках, передбачених підпунктами 5 і 6 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для не призначення позивачу житлової субсидії на новий період є інформація з фіскальної служби про недіючий ідентифікаційний номер (а. с. 11).

Проте, така підстава, як «недіючий ідентифікаційний номер», відсутня в переліку підстав для не призначення субсидії (у тому числі на наступний період), визначеному у п.6 Положення № 848. Будь-яких інших підстав для не призначення позивачу житлової субсидії, визначених Положенням №848, відповідачем наведено не було.

Крім того, Житомирським апеляційним адміністративним судом у постанові від 13.06.2017 у справі № 569/1365/17 встановлено, що ОСОБА_1 (через свої релігійні переконання) згідно з відміткою у паспорті має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера на підставі рішення суду від 30.11.2004 у справі № 2-9668/2004р. Також встановлено, що ОСОБА_1 із повідомленням за формою № 1П для внесення його в окремий реєстр Державного реєстру, з 2011 року не звертався.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставини щодо відсутності у позивача ідентифікаційного номера (через свої релігійні переконання) встановлені у судовим рішенням від 13.06.2017 у справі № 569/1365/17 та в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України доказуванню не підлягають.

Водночас, на підставі вказаного судового рішення у справі № 569/1365/17 відповідачем призначено ОСОБА_1 житлову субсидію у період з 01.05.2016 по 30.04.2017. Тобто аналогічні правовідносини між сторонами вже були предметом судового розгляду.

Також відповідачем була самостійно розрахована та призначена позивачу житлова субсидія на наступний період з 01.05.2017 по 30.04.2018 без звернення останнього до податкового органу щодо приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних.

Вказані обставини визнаються сторонами, суд не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності чи добровільності їх визнання, а тому в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України не потребують доказуванню.

Станом момент виникнення спірних правовідносин змін у прізвищі, імені, по-батькові та паспортних даних позивача не відбулося (а.с.13-14), а тому приведення їх у відповідність ОСОБА_1 не потребує. Відтак, твердження відповідача про наявність помилки у персональних даних позивача є необґрунтованим та безпідставним.

Більше того, Положення № 848 не передбачає для отримання житлової субсидії звернення громадян до держаних установ для приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові чи паспортних даних.

Зважаючи на викладене, таке формулювання підстави для призначення житлової субсидії, викладеного у листі від 18.07.2018 № М-80/1 (а.с.194), як звернення до державної фіскальної служби для приведення у відповідність прізвища, імені, по-батькові та паспортних даних (серії та номеру паспорта), суд розцінює як вимагання від позивача документів, що не передбачені Положенням № 848, пунктом 13 якого забороняється для призначення житлової субсидії вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.

Водночас, суд звертає увагу відповідача на положення ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних», якою забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних, без надання суб`єктом персональних даних відповідної згоди на їх обробку.

Так, у постанові від 21.05.2013 у справі № 21-132а13 Верховним Судом України сформульовано правову позицію стосовно правильного розуміння й однакового застосування частини 2 статті 1, частини 2 статті 5, частини 2 статті 7, статті 9 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» від 22.12.1994№320/94-ВР (який втратив чинність з прийняттям Податкового кодексу України), суть якої зводиться до того, що у разі коли фізична особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, з Реєстру підлягає виключенню вся інформація про таку особу.

Посилання представника відповідача на положення Податкового кодексу України стосовно внесення даних позивача до окремого реєстру, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 у паспорті на сторінці 7 вже має відмітку фіскального органу, яка була внесена до набрання чинності таким кодексом, а його діючою редакцією не передбачено внесення повторно відмітки, яка вже внесена у відповідності до діючого на той період законодавства України.

Таким чином, зміна правового регулювання обліку осіб, які відмовилися від використання ідентифікаційного номера не може звужувати обсяг їх прав.

З огляду на викладене та те, що обставини, на підставі яких відбулося призначення житлової субсидії позивачу у попередньому періоді (з 01.05.2017 по 30.04.2018), були незмінними, а також за наявності у відповідача всіх необхідних персональних даних ОСОБА_1 , суд вважає, що УПСЗН ВК Рівненської міської ради не було позбавлене можливості призначити житлову субсидію позивачу з 01.05.2018 на підставі абзацу 13 пункту 16 Положення № 848.

Крім того, відповідно до абз.13 п.14 Положення № 848, у разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення надсилає повідомлення заявнику в паперовому вигляді рекомендованим листом із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.

Всупереч викладеному, при прийнятті рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії відповідачем не враховано вимоги абз.13 п.14 Положення № 848, оскільки позивачу надіслано лише повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у її призначенні, у якому не міститься ні реквізитів такого рішення, ні роз`яснення порядку його оскарження.

Стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 48 Конституції України гарантує, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, діючі міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України. При винесенні постанови суд приймає до уваги положення: Загальної Декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року «соціальні права визнаються за всіма людьми незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища» (ст.2); Міжнародного пакту про економічні, соціальні й культурні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року;Європейської соціальної хартії, підписаної 18 жовтня 1961 року «право осіб похилого віку на соціальний захист (ст. 23)», «право на захист від убогості та соціального відчуження (ст.30).», які є частиною національного законодавства України та також захищають право позивачки на соціальний захист у вигляді субсидії для відшкодуваннявитрат наоплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 , який є пенсіонером по інвалідності (ІІ гр.), житлової субсидії, відповідач поставив його в умови скрутного матеріального становища, яке унеможливлює нормальне існування людини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи дії суб`єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що такі дії не відповідають критеріям правомірності, здійсненні без урахування всіх обставин справи, оскільки порушують охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача на отримання житлової субсидії.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п.3).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дії УПСЗН ВК Рівненської міської ради щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 з 01.05.2018.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УПСЗН ВК Рівненської міської ради продовжувати призначати житлову субсидію починаючи з 01.05.2018 відповідно до Положення № 848 і надалі за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в Державному реєстрі при наявності відмітки в паспорті «має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера», суд зазначає наступне.

Порядок призначення та нарахування житлової субсидії, визначений у Положенні №848, свідчать про те, що повноваження визначити право громадянина чи домогосподарства на таку субсидію та приймати рішення з цього питання належать відповідним органам праці та соціального захисту населення, що є дискреційними повноваженнями такого органу.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відтак, така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Разом з тим, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

Зважаючи на викладене та з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати УПСЗН ВК Рівненської міської ради розглянути питання щодо призначення йому житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2018 за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера.

Не підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов`язання УПСЗН ВК Рівненської міської ради надалі виплачувати субсидію та виконувати інші роботи з урахуванням набутих позивачем прав з 30.11.2004 (рішення у справі №2-9668/2004р.) - довічно (безстроково), оскільки вони спрямовані на зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії на майбутнє, що не відповідає способу судового захисту (ст.5 КАС України) та, як наслідок, завданню адміністративного судочинства (ст.2 КАС України), адже захисту підлягає лише порушене право особи.

Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті виданої з порушенням законодавства України житлової субсидії, в розмірі 356,10грн за рахунок бюджетних асигнувань УПСЗН ВК Рівненської міської ради, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Фактичною підставою для застосування відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується таким органом незалежно від його вини.

Отже, обов`язковими умовами відшкодування шкоди згідно з вказаними статтями є неправомірність дій органу місцевого самоврядування та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

За змістом статті 22 ЦК України майновою шкодою (збитками) є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, грошовим виразом майнової шкоди є збитки. Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазначені збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Відтак, позивач повинен довести факт заподіяння майнової шкоди відповідачем та її розмір.

Позивач, визначаючи розмір матеріальної шкоди, вказує на те, що він становить в національній валюті (гривні) у сумі 356,10грн, проте, не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів наявності такої майнової шкоди. Адже оспорювані дії не призвели до втрат, яких позивач зазнав у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (знищення або пошкодження майна); витрат, які позивач зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходу, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи викладене, сума шкоди, що була заявлена позивачем до стягнення, є необґрунтованою.

Відтак, заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків задоволенню не підлягають.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3). При цьому, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1).

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.8), то підстави для розподілу судових витрат в частині судового збору у суду відсутні.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати, пов`язані з розглядом справи на загальну суму 243,16грн, з них: 144,50грн (а.с.22-24), 29,13грн (а.с.150), 29,13грн (а.с.152), 12,00грн (а.с.154), 28,40грн (а.с.178), які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 з 1 травня 2018 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 1 травня 2018 року за відсутності відомостей про ОСОБА_1 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243,16грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради надалі надавати ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та виконувати інші роботи з урахуванням набутих ним прав довічно; продовжити призначати ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 1 травня 2018 року, за відсутності відомостей про нього в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, як про особу, котра через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття ідентифікаційного номера; відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті виданої з порушенням законодавства України житлової субсидії, в розмірі 356,10грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 );

2) відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 12, );

3) третя особа - Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. С.Бандери, 2, ).

Повний текст рішення складений 13 червня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.