Справа № 816/435/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р.Справа № 816/435/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 05.03.19 року по справі № 816/435/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

08.02.2018 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 924 грн 19 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом на підставі хибних висновків перевірки про порушення позивачем вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, статті 179, абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в частині заниження ним суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23139 грн 35 коп. у зв`язку з отриманням доходу у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором (прощення боргу) в сумі 137463 грн 21 коп. З посиланням на положення Податкового кодексу України вказує, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Оскільки в результаті виконання умов кредитного договору, укладеного між Банком та позивачем, ОСОБА_1 , було повернуто банку суму коштів більшу, ніж була ним отримана в якості кредиту, а тому додаткове благо ним не отримане, об`єкт оподаткування відсутній, що є підставою для скасування податкового-повідомлення рішення в повному обсязі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 816/435/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018, позов задоволено. Податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області № від 17.06.2016 визнано протиправним та скасовано, у зв`язку із тим що матеріали справи не містять відомостей, які саме кошти (основної суми (тіла) боргу за кредитом, чи процентами (пеню, неустойкою) були прощені банком.

При цьому суд апеляційної інстанції ухвалив додаткову постанову від 30.07.2018, якою доповнено постанову від 16.07.2018 по справі № 816/435/18 абзацом наступного змісту: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (36008, м. Полтава, вул. Європейська, 155, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.».

Постановою Верховного суду від 17.12.2018 по справі № 816/435/18 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено частково, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 і додаткову постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

У даній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що висновки судів попередніх інстанцій про незаконність податкового повідомлення-рішення ДПІ є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

За висновком Верховного Суду, вирішуючи вказану справу, суди попередніх інстанцій, в порушення завдання адміністративного судочинства та принципу офіційного з`ясування обставин справи, не встановили факти, що мають виключне значення для правильного вирішення даної справи по суті.

Користуючись наданими повноваженнями, суди повинні були витребувати необхідні відомості в частині, що стосується спірних правовідносин, а саме копію рішення про списання простроченої заборгованості позивачу у розмірі 137463,21 грн. з наданням повної розшифровки суми, у тому числі із зазначенням сум, з яких складається прощений борг (тіло кредиту, проценти за користуванням тілом кредиту, пеня, штраф, тощо).

Крім того, суди, зазначаючи, що перевірка належним чином не проведена, не навели обґрунтувань, які стали підставою для таких висновків.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд зазначив, що виявлені неточності мають бути досконало досліджені, задля можливості винесення у даній справі законного рішення, у зв`язку із чим рішення судів, які винесені по суті спору, підлягають скасуванню, а справа має бути направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 справу прийнято до провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 816/435/18 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної податкової інспекції у м.Полтава Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 155 м.Полтава, ) задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.06.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 70,85 грн за основним платежем, 17,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору розмірі 2,14 грн /дві гривні чотирнадцять копійок/ та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15,19 грн /п`ятнадцять гривень дев`ятнадцять копійок/.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповане дослідження судом першої інстанції матеріалів справи та з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції при прийнятті рішення того, що в результаті реалізації договірних правовідносин між банком та ОСОБА_1 останнім було повернуто банку суму 262887,37 грн, тобто більшу, ніж була ним отримана в якості кредиту, а відтак, у позивача фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту активів у тій чи іншій формі, отже, у нього відсутній об`єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 замінено відповідача по справі - Державну податкову інспекцію в м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській оласті правонаступником - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач).

В судове засідання позивач не прибув, надіслав засобами поштового зв`язку клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його у відрядженні. Разом з цим будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини додано не було. Враховуючи, що попередньо розгляд справи, призначений на 30.05.2019, було відкладено за клопотанням позивача у зв`язку з сімейними обставинами, і фактично має місце друга неявка позивача у судове засідання, за відсутності доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач у клопотанні про відкладення розгляду справи від 11.06.2019, а також за відсутності необхідності заслуховувати пояснення позивача особисто, з метою дотримання строку розгляду даної справи, керуючись ст.ст.45, 205 КАС України колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання та вирішила розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права. З посиланням на пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) зазначає про обов`язок платника податку відобразити анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, при цьому, податковим законодавством не виокремлено пільг платникам щодо несплати податку з доходів фізичних осіб в разі отримання додаткового блага, в тому числі у вигляді прощення кредитором тіла та процентів кредиту. Враховуючи, що позивачем не виконано вимог закону на момент проведення контролюючим органом перевірки в частині подання декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році у вигляді додаткового блага в розмірі 137 463,21 грн, позивач зобов`язаний сплатити 23 139,25 грн податку на доходи фізичних осіб з урахуванням ставки податку 15 % із суми 11 470 грн та ставки податку 17 % із залишку суми 125993,21 грн. Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.

Судове засідання, призначене на 13.06.2019, згідно з ч. 4 ст.229 КАС України здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 як позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 50 000 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 252 500 грн., а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у даному договорі (а.с.19). У якості додатку 1 до договору споживчого кредиту сторонами договору підписано графік погашення кредитної заборгованості, що обчислена у доларах США. Пунктом 1.1 договору сторонами погоджено, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається у договорі лише у разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Сторони не заперечували виконання позивачем своїх зобов`язань боржника за даним договором згідно графіку погашення кредитної заборгованості, що також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с. 65-86).

02 вересня 2013 року ОСОБА_1 було сплачено на користь банку 27 216 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 218 342 грн 18 коп. (а.с.26).

За зазначеним договором позивачем на користь банку було погашено всього з травня 2008 року по вересень 2013 року кошти у сумі 32 902,05 дол. США, що в еквіваленті національної валюти складає 262 887 грн. 37 коп.

Після вчинення 20.09.2013 ОСОБА_1 останнього платежу за кредитним договором у сумі 27 216 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 218 342 грн 18 коп., сторони договору вважали кредитний договір від 06.05.2008 виконаним.

У подальшому АКІБ "УкрСиббанк" подано до фіскальних органів Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1ДФ) за третій квартал 2013 року, де вказано суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 - 137463 грн 21 коп. за відповідною ознакою доходу "126" - "додаткове благо" (а.с.52).

На підставі отриманих відомостей про декларування банком як податковим агентом відомостей про отримання фізичною особою додаткового блага в період з 27.05.2016 по 30.05.2016 на підставі наказу про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки від 25.05.2016 року №715 посадовою особою ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 31.05.2018 №1781/16-01-13-05-10/ (а.с. 49-51) (надалі - акт), в якому відображено порушення позивачем, зокрема:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2013 рік;

- абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України - заниження суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за звітний 2013 рік на суму 23 139 грн. 35 коп.

Порушення вказаних норм права контролюючий орган вбачав у неподанні позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та, відповідно, несплаті податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році у вигляді додаткового блага внаслідок анулювання (прощення) банком боргу фізичній особі ОСОБА_1 суми в розмірі 137 463,21 грн.

Керуючись вказаними висновками акту перевірки, ДПІ у м. Полтаві винесене податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2016 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 924 грн. 19 коп., з них: за податковим зобов`язанням - 23 139 грн 35 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 784 грн 84 коп.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.06.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 70,85 грн. - за основним платежем, 17,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття фіскальним органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи ОСОБА_1 підлягала включенню лише сума прощеної (анульованої) основної заборгованості за кредитом ("тіло кредиту") в розмірі 17145,98 доларів США та не підлягала включенню сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) його кредитором в розмірі 51,97 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Разом з цим, враховуючи невірне визначення судом суми основної заборгованості за кредитом та суми процентів, вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2018, справа №802/142/17-а (адміністративне провадження №К/9901/35810/18) при розгляді подібної справи.

Враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що на момент прийняття фіскальним органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи ОСОБА_1 підлягала включенню сума прощеної (анульованої) основної заборгованості за кредитом ("тіло кредиту") та не підлягала включенню сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) його кредитором.

За таких обставин, колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.06.2016 № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями, нарахованої на основну суму прощеного боргу, за виключенням відсотків на тіло кредиту.

На виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 ПАТ "Укрсиббанк" листом від 25.02.2019 вих.№13-3-05/213 повідомлено, що загальна сума прощеного установою банку боргу за кредитним договором від 06.05.2008 №0 становить 17197,95 доларів США, з яких: 17145,98 доларів США основна сума боргу, 51,97 доларів США сума нарахованих відсотків, що складає 137463,21 грн по курсу НБУ станом на 04.09.2013.

Також, у листі ПАТ "Укрсиббанк" зазначено про відсутність можливості надання копії рішення про списання простроченої заборгованості за кредитним договором від 06.05.2008 №0 у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку його зберігання.

Крім того, ПАТ "Укрсиббанк" надано суду завірену належним чином копію повідомлення про анулювання боргу від 04.09.2013 №31-4-71/152 з відміткою позивача про отримання 04.09.2013.

Враховуючи висновки і мотиви, з яких скасовані рішення Верховним Судом при попередньому розгляді цієї справи, колегією суддів витребувано з відповідача додаткову інформацію, яку отримано 10.06.2019.

На виконання вимог суду, контролюючим органом надано детальний розрахунок прощеного боргу ОСОБА_1 з урахуванням листа ПАТ «Укрсиббанк» та рішення суду від 25.04.2018, згідно якого основна сума прощеного боргу (кредиту) складає у еквіваленті до долару 137047 грн, сума нарахованих відсотків - 415,40 грн. При цьому згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.06.2016 № сума податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на основну суму прощеного боргу (кредиту) - 23068,73, по сумі нарахованих відсотків - 70,62 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5767,18 грн та 17,66 відповідно.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 № підлягає скасуванню в частині визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 70,62 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 17,66 грн (в частині, що стосується прощених кредитором відсотків).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставою для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Беручи до уваги, що при прийнятті рішення суд першої інстанції суд правильно застосував норми матеріального права, однак припустився помилки в частині визначення сум збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем та штрафними (фінансовими) санкціями, які підлягають скасуванню в судовому порядку, мотивувальна та резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 816/435/18 підлягає зміні в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем з цифри «70,85 грн» на цифру «70,62 грн» та за штрафними (фінансовими) санкціями з цифри «17 грн» на цифру «17,66 грн» (в частині, що стосується прощених кредитором відсотків).

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 816/435/18 змінити, замінивши в мотивувальній та резолютивній частинах рішення цифру "70,85 грн." цифрою "70,62 грн.", цифру "17,00 грн." цифрою "17,66 грн.".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 по справі № 816/435/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 18.06.2019 року