Справа № 620/965/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/965/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року, суддя Тихоненко О.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні її на пенсію померлого ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію померлого ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника.

Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 11.11.1978 року по 24.04.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Вказує, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.04.2012 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано, при цьому вони фактично продовжували спільно проживати однією сім`єю, мали спільний бюджет та майно. Позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, проте, листом від 05.03.2019 року № 6453/56 їй було відмовлено.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року позов задовольнено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11.11.1978 року до 24.04.2012 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2018 року у справі № 751/821/18 (провадження № 2/751/518/18) встановлений факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 в період з 22.04.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (по день смерті ОСОБА_2 ).

21 лютого 2019 року позивачка звернулась до відповідача з заявою та підтверджуючими документами, в якій просила перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.20).

Листом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.03.2019 року № 6453/56 позивачці відмовлено в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки шлюб з ОСОБА_2 розірвано (а.с.21).

Вважаючи вказану відмову пенсійного органу протиправною, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2018 року у справі № 751/821/18 (провадження № 2/751/518/18) встановлений факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 в період з 22.04.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (по день смерті ОСОБА_2 ), а згідно з п. 2.16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду, тобто, одним із документом, що засвідчує родинні стосунки, є рішення суду, яке і було подано позивачем до відповідача.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з такими доводами суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Відповідно до статті 5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону №1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообовязковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із положеннями абзацу двадцять другого статті першої Закону №1058-IV як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сімї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сімї вважаються, зокрема: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років <…>; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутностіодин з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У цій статті визначені умови, за яких членам сімї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у звязку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у звязку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм убачається, що перелік непрацездатних членів сімї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сімї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

Ужиті в Законі №1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманих сім`ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на обєктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.

Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.

У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сімєю без шлюбу, не належать.

Як вбачається з матеріалів справи pаочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.04.2018 у справі № 751/821/18 (провадження № 2/751/518/18) встановлений факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 в період з 22.04.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (по день смерті ОСОБА_2 ) (а.с.18-19).

Нормативний підхід до розуміння зазначених положень закону в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку.

У розумінні пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV право на призначення пенсії у звязку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали однією сімєю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, і після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у звязку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сімї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що вказує на правомірність відмови органу Пенсійного фонду у призначенні позивачу такого виду пенсії.

Зазначене вище правозастосування узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10.03.2015 року в справі № 21-615а14.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 12 червня 2019 року.