Справа № 607/2575/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№857/5986/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року у справі №607/2575/19 (головуючий суддя Сливка Л.М. у м. Тернополі) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позов до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 144899 від 03 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню. Відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради, який він очолює, не є балансоутримувачем шляхо-мостового господарства в розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Порядку проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою населених пунктів. У спірній постанові не зазначено про розміри вибоїн, що свідчить про те, що інспектором не було встановлено факту порушення вимог до експлуатаційного стану дороги, визначеного ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 144899 від 03 січня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. - скасовано. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - провадженням закрито.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що суд першої інстанції фактично прийшов до висновку про відсутність самої події правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки орган поліції не довів, що саме порушення мало місце, натомість позивач не суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Просить доповнити мотивувальну частину рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2019 у справі №607/2575/19 тим, що судом, з урахуванням норм чинного законодавства, не встановлено, що позивач є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. ст. 140 КУпАП та відповідно доповнити резолютивну частину рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2019 тим, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у ОСОБА_1 (відсутній суб`єкт правопорушення). Решту рішення суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Крім того, представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 144899 від 03 січня 2019 року, ОСОБА_1 , 02 січня 2019 року о 13 год. 00 хв. по вулиці Наливайка, Чехова, Родини Барвінських, С. Бандери, майдан Волі, Руська, Протасевича, Об`їзна, Микулинецька, Острозького, Збаразька, Текстильна, Морозенка, Бережанська, Будного, будучи посадовою особою - начальником Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради, балансоутримувачем вуличної мережі м. Тернополя, не вжив відповідних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вуличної мережі та шляхово-мостового господарства на якій під час обстеження було виявлено глибокі вибоїни та ямковість, чим порушив пункт 1.5. Правил дорожнього руху (далі ПДР), пункти 3.1.1., 3.1.2. ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху». Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 140 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що в діях позивача відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. Також судом у рішення зазначено, що суд вважає за недоцільне піддавати правовому аналізу усі інші доводи позивача, котрі стосуються винесення оскарженої постанови, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд частково погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування, проте висновки суду не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до Положення про відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради (Нова редакція), затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 30.04.2010р. №5/34/84, відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради являється правонаступником всіх прав та обов`язків, які виникли внаслідок діяльності відділу технічного нагляду за ремонтом та утриманням шляхово-мостового господарства, об`єктами зовнішнього благоустрою та капітальним ремонтом, реконструкцією житлового фонду Тернопільської міської ради. Власником та засновником відділу є Тернопільська міська рада, яка діє від імені територіальної громади м. Тернополя. Засновник не відповідає за зобов`язаннями відділу, а Відділ в свою чергу не відповідає за зобов`язаннями засновника. Відділ створений при управлінні житлово-комунального господарства та екології Тернопільської міської ради. Підзвітний, підконтрольний засновнику, який координує його діяльність через уповноваженого заступника міського голови.

Відповідно до п.п.2.2.1 Положення про відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради, предметом діяльності відділу є здійснення контролю і технічного нагляду за ремонтом та утриманням шляхо - мостового господарства, об`єктами благоустрою та капітальним ремонтом, реконструкцією житлового фонду.

Згідно із розділом 3 Положення про відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради (Нова редакція), затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 30.04.2010р. № 5/34/84, до Повноважень відділу входить:

- вимагати від підрядної організації, за виконанням робіт якої Відділ здійснює технічний нагляд, виконання робіт відповідно до проектно-кошторисної та іншої технічної документації, дотримання вимог нормативних документів щодо порядку виконання і прийняття робіт;

- призупиняти виконання будівельно-монтажних робіт у разі виявлення відхилень від проектно-кошторисної документації та неякісного виконання робіт;

- приймати від підрядників об`єм виконаних робіт /акти виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та КБ-3/ з належною перевіркою відповідно до діючих державних будівельних норм, проекту та кошторисної документації, дефектних актів;

- ведення обліку обсягів прийнятих будівельно-монтажних робіт;

- здійснювати постійний контроль за якістю виконання робіт по об`єктах, на яких проводить технічний нагляд, оглядати та оцінювати результати виконаних робіт у тому числі прихованих і конструктивних елементів, перевіряти відповідність обсягів виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації.

Отже, повноваження передбаченні Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Порядком проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 23.09.2003 № 154 та зареєстрованого в Міністерстві України 12 лютого 2004р. за №189/8788 та Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198. у відділу відсутні.

До повноважень відділу належить лише кваліфіковане, якісне ведення технічного нагляду за ремонтом та утриманням шляхово-мостового господарства, об`єктами благоустрою та капітальним ремонтом, реконструкцією житлового фонду, здійснення контролю за забезпеченням належного рівня благоустрою.

Як уже зазначено вище, до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто за те, що ним було допущено виникнення у дорожньому полотні глибоких вибоїн, чим порушено пункт 1.5. ПДР, пункти 3.1.1., 3.1.2. ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху». Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

Тобто, при винесенні спірної постанови уповноваженою на це посадовою особою було встановлено, що суб`єктом відповідальності за вказане адміністративне правопорушення є ОСОБА_1 , який є начальником відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради, та об`єктивною стороною адміністративного проступку, котрий ставиться в вину ОСОБА_1 було порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та вулиць.

Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням є порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Отже, з урахуванням норм ст. ст.14, 140 КУпАП, суб`єктами даного правопорушення є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що в обов`язки відділу технічного нагляду Тернопілської міської ради не входить ремонт та утримання шляхово-мостового господарства чи контроль за їх виконанням; забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд; вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або прийняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що виключає наявність об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.й ст.140 КУпАП.

Тернопільська міська рада не визначала відділ технічного нагляду як балансоутримувача на конкурсних засадах, не приймала рішення про визнання його таким, а також не укладала договір про управління майном.

У рішенні виконкому Тернопільської міської ради №6/7/19 від 08.04.2011 «Про здійснення технічного нагляду» зазначено, що відділ визнано надавачем послуг і виконавцем робіт з проведення технічного нагляду, замовником яких є управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст.251 КУпАП).

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке відповідачем прийняте необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для його скасування.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню, проте з тих підстав, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Крім цього, наведеними обставинами позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, які викладені у його позовній заяві.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що мотивувальна частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні з наведених вище підстав.

Що стосується доводів апелянта та вимог апеляційної скарги про зміну резолютивної частини рішення суду, то така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, нормами ст. 286 КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, з урахуванням наведених вище висновків суду апеляційної інстанції, у резолютивні частині рішення лише зазначається про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а мотивувальна частина рішення суду першої інстанції зміні з наведених вище підстав.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року у справі №607/2575/19 змінити в частині викладення мотивів і висновків суду про задоволення позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний