Справа № 810/104/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року

Київ

справа №810/104/16

адміністративне провадження №К/9901/14802/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року (суддя Виноградова О.І.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року (судді: Грибан І.О. (головуючий), Беспалов О.О., Парінов А.Б.)

у справі № 810/104/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Митниця, митний орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07 липня 2015 року №№ 100260002/2015/000361/1, 100260002/2015/000360/1, 100260002/2015/000371/1, 100260002/2015/000373/1, 100260002/2015/000364/1, 100260002/2015/000375/1, 100260002/2015/000369/1, 100260002/2015/000372/1, 100260002/2015/000370/1, 100260002/2015/000367/1; від 14 липня 2015 року №№100260002/2015/000380/1,100260002/2015/000384/1, 100260002/2015/000381/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість Митниця в порушення норм МК України безпідставно прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Київський окружний адміністративний суд постановою від 25 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року, адміністративний позов Товариства задовольнив: визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості товарів від 07 липня 2015 року №№ 100260002/2015/000361/1, 100260002/2015/000360/1, 100260002/2015/000371/1, 100260002/2015/000373/1, 100260002/2015/000364/1, 100260002/2015/000375/1, 100260002/2015/000369/1, 100260002/2015/000372/1, 100260002/2015/000370/1, 100260002/2015/000367/1; від 14 липня 2015 року №№100260002/2015/000380/1,100260002/2015/000384/1, 100260002/2015/000381/1.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем не наведено та не надано будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства в повному обсязі.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 жовтня 2016 року відкрив касаційне провадження за скаргою Митниці.

Товариство не скористалося своїм правом подати заперечення / відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

02 лютого 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 29 листопада 2012 року між позивачем (покупець) та Компанією «Iceland Pelagic ehf» (Ісландія) (продавець) укладено контракт № 455, за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити рибну продукцію в асортименті, кількості та за цінами, визначеними в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Згідно з пунктом 2 контракту ціни на товар встановлюються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна на товар включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, витрати по митному оформленню вантажу в країні продавця. Валютою контракту є долар США. Загальна вартість контракту складає 800 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 8.1 контракту оплата за товар здійснюються через 45 календарних днів з дати інвойсу за умови надання повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 контракту.

На виконання умов зазначеного контракту Товариство імпортувало на митну територію України партіями товар - риба свіжоморожена морська - скумбрія, ціла, не патрана, не піддана тепловій та кулінарній обробці, без додавання харчових добавок і приправ, не консервована, який заявлений до митного оформлення протягом липня відповідно до поданих Митниці митних декларацій: №№ 100260002/2015/172433, 100260002/2015/172432, 100260002/2015/172451, 100260002/2015/172455, 100260002/2015/172437, 100260002/2015/172465, 100260002/2015/172442, 100260002/2015/172447, 100260002/2015/172441, 100260002/2015/172439, 100260002/2015/172593, 100260002/2015/172607, 100260002/2015/172604.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом разом із вказаними митними деклараціями до митного органу надано такий пакет документів (аналогічний по всім поставкам): зовнішньоекономічний договір (контракт) із доповненням, рахунок-фактура (інвойс), договір (контракт) на перевезення, заявка на перевезення вантажу, міжнародна автомобільна накладна (CMR), довідка про транспортні витрати, пакувальний лист, страховий поліс, договір страхування, ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів), сертифікат якості, сертифікат про походження товару.

За наслідками опрацювання відповідачем наданих декларантом документів митний орган через засоби електронного зв`язку надіслав декларанту повідомлення про необхідність подати додаткові документи відповідно до частини третьої статті 53 МК України.

На виконання вимог Митниці позивач надав прайс-листи, комерційні пропозиції, а також вказав у листах, що запитувані документи вже подавались останнім до митної декларації, а інших документів надати не має можливості.

Розглянувши подані декларантом додаткові документи, Митниця відмовила Товариству у митному оформленні (випуску) товарів, про що склала картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів та прийняла спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 07 липня 2015 року №№100260002/2015/000361/1, 100260002/2015/000360/1, 100260002/2015/000371/1, 100260002/2015/000373/1, 100260002/2015/000364/1, 100260002/2015/000375/1, 100260002/2015/000369/1, 100260002/2015/000372/1, 100260002/2015/000370/1, 100260002/2015/000367/1; від 14 липня 2015 року №№100260002/2015/000380/1,100260002/2015/000384/1, 100260002/2015/000381/1, згідно з якими митну вартість імпортованого позивачем товару визначила за резервним методом, збільшивши її з 1,46 доларів США/кг до 2,00 доларів США/кг.

Товар, який надійшов на адресу Товариства, випущено у вільний обіг із застосуванням фінансових гарантій на суму переплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, підставою для їх прийняття став висновок митного органу про те, що заявлені декларантом відомості щодо митної вартості та обраний метод її визначення не підтверджені документально, а саме: наявні розбіжності у документах наданих Митниці (у страховому полісі вказано замовлення, яке декларантом не надано; у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано повний перелік документів, передбачений пунктом 7 зовнішньоекономічного контракту).

Разом із тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач подав до Митниці для митного оформлення імпортованого товару всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вимоги частин третьої-четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак, відповідач, обмежившись лише загальним висновком про те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не зазначив у рішеннях про коригування митної вартості товарів, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах, а також які відомості можуть підтвердити запитувані документи, що не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті частини другої статті 55 МК України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), що кореспондується з положеннями частини другої статті 77 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Також колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що на підтвердження правомірності коригування митної вартості товарів відповідач у своїх рішеннях не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Касаційна скарга зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова