Справа № 212/7266/18(2-а/212/17/19)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2019 року м. Дніпросправа № 212/7266/18(2-а/212/17/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О. , Прокопчук Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабича Івана Ярославовича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 р. (суддя Ваврушак Н.М.) в адміністративній справі №212/7266/18(2-а/212/17/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабича Івана Ярославовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21 вересня 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №572183 від 01 вересня 2018 р., закривши провадження по адміністративній справі. В обґрунтування позову вказував на незаконність зупинки його автомобіля відповідачем, відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, порушення відповідачем процесуального порядку розгляду справи, порушення прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 р. провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 відкрито.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправною та скасував спірну постанову, закривши справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 , керуючи 01.09.2018 о 14.47 год. транспортним засобом «JAGUAR XF» н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі при тому, що крайня права була не зайнята, чим порушив п. 11.5 ПДР. Після зупинки його поліцейськими, він не надав полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив а. 2.1 г) ПДР, внаслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 425 грн. Факт вчинення позивачем правопорушення - керування транспортним засобом без полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зафіксовано на відео з нагрудної камери відповідача. Суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення доводи відповідача та надані ним докази на підтвердження правомірності спірної постанови проігнорував, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення. Скаржник також просить суд першої інстанції врахувати в якості доказу по справі лист директора управління безпеки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 2362/111/110/2-01-2019 від 25.03.2019, в якому міститься інформація про те, що страховий поліс № АМ/7690224 є підробленим (фальшивим), оскільки бланк, на якому він виготовлений, містить ознаки підробки, виготовлений не на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити відповідачу у долученні нових доказів по справі, залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення - без змін. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 р. по справі №524/5536/17, позивач вказує на неможливість врахування в якості доказу наданого відповідачем відоезапису, який у спірній постанові не зазначено.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про місце, день і час розгляду справи, не прибули.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2018р. року відповідачем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 572183 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіза ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, що підтверджується копією постанови (а. с. 5). Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 , 01.09.2018 року о 14.47 год., рухався по крайній лівій смузі при цьому крайня права була не зайнята, чим порушив п. 11.5 ПДР України та при перевірці не надав на вимогу Патрульного страховий поліс на автомобіль, чим порушив п. 2.1 г Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП є протиправною, оскільки відповідачем будь - яких належних доказів, які б свідчили про те, що 01 вересня 2018 року, о 14.47 год. саме позивач керував автомобілем «Ягуар», державний номерний знак « НОМЕР_2 », Київська область Баришівський 76 км., Харків та при цьому рухався по крайній лівій смузі, при цьому крайня права була не зайнята, та при цьому не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідачем суду не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із статтею 53 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем на підтвердження правомірності спірної постанови суду першої інстанції в якості доказу було надано відеозапис з портативного відеореєстратора. Зазначений відеозапис, який досліджений колегією суддів, містить фіксацію спілкування 01.09.2018 з 14:38:50 год. до 14:42:16 год. інспектора патрульної поліції з позивачем, роз`яснення йому права поліцейського здійснювати перевірку документів, у тому числі, посвідчення водія, поліс обов`язкового страхування, роз`яснення процесуальних прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення підстави застосування адміністративного стягнення. Позивач заперечив проти скоєння адміністративного правопорушення, вимагав зазначення у постанові про накладення адміністративного стягнення підстави його зупинки інспектором поліції та повідомив інспектора поліції, що він не хоче з ним розмовляти.

Колегія суддів вважає, що зазначений відеозапис містить інформацію про обставини події, проте у спірній постанові відсутні відомості про технічний запис, яким здійснено відеозапис, як це передбачено статтею 283 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2018 р. у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17) вказав на те, що відеозапис не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відсутність у спірній постанові відомостей про технічний запис, яким здійснено відеозапис, унеможливлює використання його в якості доказу.

Скаржник в апеляційній скарзі просить в якості доказу врахувати лист директора управління безпеки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 2362/111/110/2-01-2019 від 25.03.2019, в якому міститься інформація про те, що страховий поліс № АМ/7690224 є підробленим (фальшивим), оскільки бланк, на якому він виготовлений, містить ознаки підробки, виготовлений не на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Колегія суддів зазначає, що за приписами частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження в адміністративній справі було відкрито судом першої інстанції 25 вересня 2018 р. (а.с.10). Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 13 листопада 2018 р. (а.с.17). Судове рішення за результатами розгляду позову ОСОБА_1 постановлено судом першої інстанції 13 березня 2019 р. (а.с. 47).

Таким чином, зазначена адміністративна справа перебувала в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу понад п`ять календарних місяців, замість встановленого частиною першою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденного строку на вирішення справи після відкриття провадження.

Відповідач не надав апеляційному суду жодних доказів неможливості подачі до суду першої інстанції протягом п`яти місяців зазначеного листа директора управління безпеки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 2362/111/110/2-01-2019 для оцінки його в якості доказу по справі.

Крім того, наведена в ньому інформація не ідентифікує ані позивача, ані його транспортний засіб. На думку колегії суддів, відомості, які викладені у наведеному листі, є підставою для відповідної перевірки правоохоронними органами на предмет наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального кодексу України, і прийняття за її наслідками відповідного рішення.

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що протокол про порушення позивачем правил дорожнього руху не складався, ним не вчинялась дорожньо-транспортна пригода, тому у позивача не виникло обов`язку пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів при перевірці законності та обґрунтованості наведеного висновку суду першої інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а (адміністративне провадження №К/9901/15441/18). Верховний Суд, пославшись на приписи статті 53 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, дійшов висновку про наявність права посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції здійснювати перевірку документів водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Будь-яких додаткових умов для реалізації представником поліції зазначеного службового повноваження та водієм транспортного засобу - зазначеного обов`язку, діюче законодавство не встановлює.

Таким чином, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким задоволено позов ОСОБА_1 Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає помилковим обгрунтування підстав для скасування спірної постанови.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бабича Івана Ярославовича - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 р. в адміністративній справі №212/7266/18(2-а/212/17/19) - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 червня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук