Справа № 640/7124/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7124/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року, суддя Бояринцева М.А., у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про визнання протиправною бездіяльності відповідача з невчинення реєстраційних дій, про зобов`язання скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію припинення обтяжень; про зобов`язання приватного нотаріуса відновити в Державному реєстрі записи про іпотеку, записи про обтяження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ПАТ «Держапвний експортнор-імпортний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Данич О.Ф. із заявою про вчинення реєстраційних дій, результатом яких має бути скасування державної реєстрації припинення обтяжень, іпотек, предмету іпотеки в Державному реєстраі речових прав на нерухоме майно та відновлення записів про обтяження та іпотеки, що були зареєстровані у зв`язку з укладенням іпотечного договору від 27.01.2010 року між ПАТ КБ «Актив-Банк» та АТ «Укрексімбанк».

Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою у зв`язку з безпідставним припиненням нотаріусом в Державному реєстрі прав записів про іпотеки та обтяження накладені у зв`язку із укладенням іпотечних договір на нерумоме майно, а саме квартиру в Києві.

Як підставу для припинення записів про іпотеки та заборони, накладені на предмет іпотеки у зв`язку з укладенням іпотечних договорів, нотаріус послався на рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/21911/14, що підтверджується даними інформаційних довідок стосовно предмета іпотеки, сформованих 01.08.2018 року

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що у провадженні господарського суду м. Києва на розгляді перебувала справа №910/21911/14 за позовом ТОВ «БСД-1», ТОВ «Мірасол» до ПАТ КБ «Актив Банк», третя особа: АБ «Укрексімбанк» НБУ, ТОВ «Сонас», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання укладеними та дійсними договорів купівлі-проваджу нерухомого майна, що було передано в іпотеку АТ «Укрексімбанк» відповідно до іпотечного договору. По даній справі рішення Господарського суду м. Києва та Київського апеляційного господарського суду скасовані постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.11.2017 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 року, позовні вимоги задоволено повністю, визнано дійсними та укладеними договори купівлі-продажу нерухомого майна на зазначених в резолютивній частині умовах.

Зазначені судові рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року.

Враховуючи вищевикладені доводи позовної заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спір, що виник між сторонами, носить приватно-правовий характер та стосується питання наявності у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» права іпотекодержателя, а позовні вимоги про скасування реєстраційних дій щодо припинення обтяжень на нерухоме майно є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з такими доводами суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій приватного нотаріусу, як державного реєстратора, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

У позовній заяві, як на підставу для скасування реєстраційних дій, позивач посилається на порушення його права іпотекодержателя.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Доказів укладання нового договору іпотеки між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БСД-1" або інших підстав щодо наявності права іпотекодержавтеля позовні матеріали не містять.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно із приватно-правових відносин щодо наявності у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" права іпотекодержателя, а позовні вимоги про скасування реєстраційних дій щодо припинення обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (двокімнатну квартиру № 1 загальною площею 194,20 кв.м., двокімнатну квартиру № 2 загальною площею 186,50 кв.м.), яке знаходиться за адресою: м. Київ , вул. Борисоглібська, 3 є похідними від вимог у приватно - правовому спорі.

Таким чином, спір у справі виник між юридичною особою та суб`єктом владних повноважень поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 зазначеної Конвенції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 12 червня 2019 року.