Справа № 214/3510/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3510/19
2-а/214/196/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гриня Н.Г., за участю: секретаря судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Макарука Григорія Анатолійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України про визнання незаконним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з вказаним позовом 13.05.2019 року, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ №1094230 від 23.04.2019 року, винесену поліцейським Макаруком Г.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 23.04.2019 року рухаючись по вул. Ватутіна, 26, в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 , здійснив зупинку транспортного засобу, ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9. (и) ПДР України, а саме: порушення зупинок ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Проте з вищевказаною постановою він не згоден, так, як він нічого не порушував. Він вважає, що відповідач незаконно виніс дану постанову, так як будь-якої підготовки до розгляду справи не було. Також не було проголошено посадової особи, яка розглядає справу; не було надано доказів спеціального звання, що уповноважує особу на розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності; не було запропоновано заявити клопотання, вирішити їх; не були дослідженні докази; не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. У зв`язку з чим вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 278, 279 КУпАП.

Також зазначає, що постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з вищевикладеним він вважає, що були грубо порушені його конституційні права, та засадничі норми КУпАП, та вважає постанову незаконною.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.22-23).

Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання також не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить визнати DVD- диск, неналежним та недопустимим доказом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позов з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що 23.04.2019 року близько 21 год. 05 хв., по вул. Ватутіна, біля буд. 26, був помічений транспортний засіб "Lanos" TF 69Y", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче 10 м. від виїзду з прилеглих територій. У зв`язку з чим допустив порушення п.15.9 (и) ПДР України, а саме зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Після того, як були помічені ознаки вчинення порушення позивачем ОСОБА_1 , він підійшов до автомобіля та представився згідно з п.1.1 та п.2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», повідомивши причину зупинки, та попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП, виконані перейшов до розгляду адміністративної справи відносно позивача. Під час розгляду справи від позивача ніяких клопотань не надходило. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського на якому було зафіксовано факт правопорушення та усні пояснення позивача. Після з`ясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 255 грн. Позивачу було роз`яснено його права, право, порядок та строки оскарження постанови, згідно ст. 287-289 КУпАП. Доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки просив оцінити критично, оскільки з огляду на специфіку провадження у даній категорії справ, яке є скороченим, поліцейські вправі розглядати справу на місці скоєння правопорушення. Отже, ним, як суб`єктом владних повноважень були дотримані всі вимоги закону, однак позивач, всупереч ст. 268 КУпАП, не бажав скористатися усіма належними йому правами.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позов з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. В письмових поясненнях вказав, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивач подав, навівши доводи, аналогічні із викладеними в позові.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на скорочені строки розгляду справи та з метою недопущення зловживання учасниками справи їх процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути в письмовому провадженні. В порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, шо 23.04.2019 року поліцейським батальйону №2 роти №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капралом поліції Макаруком Г.А. винесено постанову серії ЕАВ №1094230 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.8). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 23.04.2019 року рухаючись по вул. Ватутіна, 26, в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_2 , здійснив зупинку транспортного засобу, ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території. Своїми діями водій порушив п.15.9. (и) ПДР України, а саме порушення зупинок ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо доводів позивача про неправомірність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.1 ст.276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395 від 07.11.2015 року) визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки суперечать положенням ст.ст.213, 222, 258, 276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП, що регулюють визначення місця розгляду справи, зазнали змін внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України, регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозицією ч. 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.15.9 (и) ПДР України, зупинка забороняється

ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Вважаючи правомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, інспектор ПП посилався на дійсність невиконання ОСОБА_1 ПДР України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що під час керування транспортним засобом він не допускав порушень п.15.9 (и) ПДР України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 (адміністративне провадження №К/9901/1667/17) , яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1094230 від 23.04.2019, в ній відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а тому наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а отже враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача, як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Що стосується позовних вимог про визнання незаконною постанови, винесеної поліцейським Макаруком Г.А., щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Пунктом одинадцятим частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини першої статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

В силу приписів частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З вищевикладених норм випливає, що відповідач, як працівник підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання, у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків має право здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху та у разі виявлення порушень цих правил, наділений повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

За наведених обставин, суд вважає, що при вчиненні дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху позивач діяв на підставі норм чинного законодавства та у межах наданих йому повноважень, а тому підстави щодо визнання постанови незаконною, та визнання дій поліцейського Макарука Г.А., щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, незаконними, відсутні.

В свою чергу позивач, відповідно до статті 268 КУпАП, наділений правом на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, яким і скористався.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення є належним та повним способом захисту прав позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині, а в частині вимог про визнання постанови незаконною слід відмовити.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні, а тому судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Інспектора роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Макарука Григорія Анатолійовича (адреса: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11), третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України (адреса: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а), про визнання незаконним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Постанову серії ЕАВ №1094230 від 23.04.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Макаруком Григорієм Анатолійовичем скасувати, а справу закрити.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 12.06.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.