Справа № 580/652/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/652/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві питання щодо зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій відповідача щодо прийняття рішення від 10.10.2018 про переведення позивача з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», на пенсію, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без належно оформленої заяви, законних підстав та обґрунтувань, а також скасування цього рішення.

Крім того, просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії працівника прокуратури, призначену на підставі ст.86 Закону України Про прокуратуру в розмірі 60% заробітної плати за місцем роботи з 01.10.2018 довічно за виключенням отриманих сум пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове задоволення позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення з інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Зазначає, що спірні періоди роботи позивача на посадах старшого помічника прокурора підлягають зарахуванню до прокурорського стажу на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII, який був чинним на час роботи позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем звернено увагу, що 11.04.2019 позивачу поновлено виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 01.10.2018 та донараховано з 01.10.2018 суму пенсії в розмірі 66 418, 38 грн.

Вказане свідчить про те, що зобов`язання про відновлення виплати позивачу пенсії за вислугу років виконано пенсійним фондом в добровільному порядку та в межах повноважень покладених на органи Пенсійного фонду України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 10.08.2006 до 17.07.2007 працював на посаді помічника прокурора Лисянського району Черкаської області. З 18.07.2007 призначений на посаду старшого помічника прокурора Соснівського району м. Черкаси. З 20.04.2010 призначений на посаду старшого прокурора прокуратури Черкаської області. З 23.06.2011 призначений заступником начальника відділу з нагляду за додержанням законів спецпідрозділами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Черкаської області, а з 27.05.2013 до часу вирішення судом заявленого спору працює начальником вказаного відділу.

У той же час, з 02.06.2014 позивачу призначена пенсія з інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви позивача від 13.09.2017 йому призначено пенсію з інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VІІ з 01.07.2018 до 30.09.2018.

19.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону «Про прокуратуру», до якої додав довідку про складові грошового забезпечення від 15.12.2017.

Рішенням від 10.10.2018 №59 (а.с.28) позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2017. У ньому зазначено, що вид його пенсії - «пенсія по інвалідності», умови призначення - відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 03.12.2018 №77356/03-02 на заяву позивача від 19.11.2018 зазначено, що розмір пенсії склав 10740 грн., що становить 60% від заробітної плати. У вказаному періоді з 19.12.2017 до 30.06.2018 розмір його пенсії склав 13730 грн.; з 01.07.2018 до 30.09.2018 - 14350 грн. Загальний страховий стаж роботи склав 14 років 2 місяці 19 днів, з яких на посаді прокурора 7 років 8 місяців. З 01.10.2018 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійного страхування» та розмір виплати складає 5061,04 грн., обчислений відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійного страхування».

Листом від 27.12.2018 №406/З-10 ОСОБА_1 на його заяву від 13.12.2018 роз`яснено, що 19.12.2017 він звернувся з заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та до заяви додав довідку від 15.12.2017 №18-300 вих.-17 про складові заробітної плати. Розмір пенсії склав 10740 грн, обчислений відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», а саме 60% від заробітної плати 44050 грн, який позивач отримував з 19.12.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 30.06.2018 розмір пенсії - 13730 грн, з 01.07.2018 по 30.09.2018 розмір пенсії - 14350 грн.

Загальний страховий стаж роботи склав 14 років 2 місяці 19 днів, з яких на посаді прокурора 7 років 8 місяців. З 01.10.2018 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розмір виплати складає 5061,04 грн., обчислений відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійного страхування».

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доводи позивача про наявність у нього достатнього стажу для отримання пенсії з розрахунку 60% місячної (чинної) заробітної плати відповідно до ч.2 ст.86 Закону №1697-VII є необґрунтованими, а рішення відповідача від 10.10.2018 відповідає вимогам закону, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Вказана стаття не містить конкретизації, що стаж повинен бути саме на посаді прокурора.

Згідно з ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями.

У силу вимог ст. 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури.

Виходячи з викладеного, прокурори мають право на пенсійне забезпечення з інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Разом з тим, законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. Однак, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону № 1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

У той же час, під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 428/11348/16-а.

Як свідчать матеріали справи, згідно записів у трудовій книжці позивача від 01.06.2005 серії НОМЕР_1, довідки прокуратури Черкаської області від 11.01.2019 №11-4/вих-19, до загального стажу роботи позивача в органах прокуратури входять, зокрема, посади: з 10.08.2006 до 17.07.2007 на посаді помічника прокурора Лисянського району Черкаської області, з 18.07.2007 на посаді старшого помічника прокурора Соснівського району м. Черкаси, з 20.04.2010 на посаді старшого прокурора прокуратури Черкаської області, з 23.06.2011 на посаді заступника начальника відділу з нагляду за додержанням законів спецпідрозділами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Черкаської області, з 27.05.2013 до цього часу на посаді начальника вказаного відділу.

Під час роботи позивача на цих посадах до 15.07.2015 (до вступу в дію Закону №1697-VII) чинними були положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз`яснення поняття «прокурор», а саме: під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.

Відтак, оскільки стаж роботи позивача в органах прокуратури становить більше 10 років, він має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VII.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність у позивача права на переведення на пенсію відповідно до статті 86 Закону №1697-VII, а тому дії відповідача щодо прийняття рішення від 10.10.2018 про переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», на пенсію, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними, тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, призначену на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру в розмірі 60% заробітної плати з 01.10.2018 за виключенням отриманих сум пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу зазначається про те, що 11.04.2019 позивачу поновлено виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 01.10.2018 та донараховано з 01.10.2018 суму пенсії в розмірі 66 418, 38 грн.

Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем виписками з підсистеми ІКІС ПФУ, згідно яких позивачу до прокурорського стажу зараховано періоди трудової діяльності з 10.08.2006 по 19.12.2017, тобто 11 років 3 місяці та з 01.10.2018 призначено розмір пенсії у сумі 14 350 грн (а.с. 110-111).

Тобто, пенсійним органом визнано неправомірність своїх дій при переведення позивача з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», на пенсію, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо прийняття рішення від 10.10.2018 про переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», на пенсію, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії працівника прокуратури, призначену на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% заробітної плати з 01.10.2018 за виключенням отриманих сум пенсії.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 14.06.2019