Справа № 520/12759/16-а
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/96/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Огренич І.В.,

при секретарі Сницереві А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно-будівельно інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 497 від 07.07.2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що оскаржуваною постановою відповідач безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт з огляду на те, що будівельні роботи були виконані у 2009 році, в той час, як норма ч. 7 ст. 96 КУпАП була включена до цього кодексу у 2011 році. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем був пропущений встановлений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 р., в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.11.2018 року постанова Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, до судового засідання 12.06.2019 року не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, із клопотаннями про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю не звертався.

В силу ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, 23.06.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисим С.О. проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно зазначеного протоколу встановлено, що ОСОБА_1 проведені будівельні роботи реконструкції шляхом розширення балкону та його повного скління на 7 поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, чим збільшено площу квартири. Також у протоколі зазначено, що замовник будівництва ОСОБА_1 до Департаменту ДАБІ в Одеській області щодо набуття права на виконання будівельних робіт не зверталася.

За наведених обставин, суб`єкт владних повноважень дійшов до висновку, що будівельні роботи ОСОБА_1 виконані без права на їх виконання, чим порушено ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок виконання будівельних робіт, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466.

На підставі вказаного протоколу 07.07.2016 року суб`єктом владних повноважень винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8 500,00 грн.

Скасовуючи постанову Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 року й направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП є триваючим. Дане правопорушення розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт та закінчується фактичним їх виконанням. Таким чином в ході розгляду справи судами необхідно встановити коли саме було розпочато виконання будівельних робіт і чи завершено їх виконання на час проведення перевірки, а не обмежуватись лише констатацією факту виконання таких робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Вирішуючи питання щодо часу фактичного виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції балкону у квартирі АДРЕСА_2 суд відзначає, що в ході позапланової перевірки суб`єктом владних повноважень виявлено завершене будівництво. Посилань на час фактичного виконання будівельних робіт ані протокол, ані постанова не містять.

В матеріалах справи наявні дві тотожні за змістом розписки, у яких мешканці сусідніх із ОСОБА_1 квартир № 68 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), № 60 ( ОСОБА_4 ) та № 63 ( ОСОБА_5 ) висловили відсутність заперечень з приводу розширення ОСОБА_1 балкону у квартирі АДРЕСА_3 .

Дані розписки датовані 09.11.2008 року та 01.08.2009 року.

В ході розгляду справи судом за клопотанням позивача було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили суду, що будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі АДРЕСА_2 виконувалися ОСОБА_1 у 2009 році, а також той факт, що на час проведення перевірки відповідачем жодних будівельних робіт не проводилося. Крім того, свідок ОСОБА_2 підтвердила факт підписання нею розписку від 01.08.2009 р., а також той факт, що час проведення будівельних робіт збігається із часом складання зазначеної розписки.

Оцінюючи показання допитаних свідків за правилами ст. 90 КАС України суд відзначає, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, є логічними, послідовними й розумних підстав ставити під сумнів їх достовірність суд не вбачає.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем в ході судового розгляду не було надано жодних доказів на підтвердження факту виконання будівельних робіт саме на час проведення перевірки у 2016 році.

Тому, приймаючи всі вище викладені обставини до уваги, суд приходить до висновку, що будівельні роботи з реконструкції балкону у квартирі АДРЕСА_2 були виконані позивачем ОСОБА_1 саме у 2009 році.

Надаючи правову оцінку законності оскаржуваної позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.

Оскаржуваною постановою відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП. Вказаною нормою (в редакції станом на час винесення постанови) передбачена адміністративна відповідальності за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об`єктів ІІ категорії складності.

Проте, у зазначеній редакції ст. 96 КУпАП була викладена Законом України від 22.12.2011 року № 4220-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності», який набрав чинності 19.01.2012 р.

Станом на час виконання будівельних робіт (2009 рік) стаття 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення складалася з п`яти частин.

На підставі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 висловлено правову позицію, згідно з якою закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України принцип дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що дія нормативного акту починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих Законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Приймаючи до уваги той факт, що норми права, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності не існувало на час виконання будівельних робіт, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, є триваючим. Дане правопорушення розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт й закінчується фактичним їх виконанням.

Судом встановлено, що будівельні роботи позивачем були завершені у 2009 році. Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності через 7 років, у 2016 році, здійснено поза межами двомісячного строку, встановленого ст. 38 КУпАП.

При таких обставинах та враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, в ході судового розгляду законності прийнятого ним рішення не доведено, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 72 77, 79, 90, 241 246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 497 від 07.07.2016 р., винесену Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500,00 грн., визнати протиправною, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Огренич І. В.