Справа № 804/4383/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4383/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. у справі №804/4383/18
за позовом:Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро
до: про: Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018р. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро (далі КЕВ м. Дніпро) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 4-7/ .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №804/4383/18 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 2-3/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те, що податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку КЕВ м. Дніпро в частині дослідження фінансово-господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 .С. та відповідності їх чинному податковому, валютному та іншому законодавству за період з 01.10.2016р. по 04.10.2017р., в ході якої ним було зроблено висновки, щодо порушення вимог законодавства під час здійснення цих операцій, що було відображено у акті №35995/04-36-14-16/08004581, від 29.12.2017р. на підставі якого, у зв`язку з виявленими у ході перевірки порушеннями, відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення № від 29.01.2018р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності , у загальному розмірі на 129285 грн.. Позивач вважає висновки податкового органу та прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що господарські операції позивача з ФОП Максимовим М.С. за договором №21/11 від 21.11.2016 р. виконано, у позивача наявні усі первинні документи, які підтверджують факт виконання сторонами за договором своїх зобов`язань, позивач сплатив вартість товару деревини, а його контрагент ФОП ОСОБА_2 свої обов`язки з постачання деревини виконав та фактично поставив частину деревини позивачу, а інша частина товару - 484 м3 залишилась у нього на відповідальному зберіганні за договором №1 від 19.12.2016р., при цьому позивач зазначав, що визначення постачальника цього товару у даному випадку здійснювалось за процедурою відкритих закупівель. Також позивач зазначив, що докази, отримано в рамках кримінального провадження можуть бути використані виключно в рамках такого провадження, і матеріалами кримінального провадження не заперечується факт постачання КЕВ м. Дніпро твердої деревини у обсязі 420 куб. м3, яка знаходиться на складі позивача, а самим же ФОП ОСОБА_2 не заперечується готовність постачання решти товару за договором. Доводи податкового органу на обґрунтування висновків перевірки щодо відсутні документів на підтвердження транспортування товару не мають впливу на оцінку факту постачання товару, так як товарно-транспортна накладна не є первинним документом. Тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 29.01.2018р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. у справі №804/4383/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову КЕВ м. Дніпро до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 120-123/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 22.11.2018р., подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2019р. у справі №804/4383/18 була повернута позивачу / а.с. 127-130/.

Повторно позивачем апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. у справі №804/4383/18 було подано до суду першої інстанції 05.03.2019р. / а.с. 132-137/ та матеріали цієї апеляційної скарги, разом з матеріалами адміністративної справи №804/4383/18 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 12.03.2019р. / а.с. 131/ де із застосуванням системи автоматизованого розподілу справ визначено суддю-доповідача у справі / а.с. 141/, якому 12.03.2019р. передано матеріали цієї справи та апеляційної скарги позивача.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019р. у справі №804/4383/18 апеляційна скарга позивача на рішення суду першої інстанції від 22.11.2018р. була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 142/.

У встановлений судом строк позивачем недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 145-153/ і ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019р. у справі №804/4383/18 КЕВ м. Дніпро поновлено строк апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. у справі №804/4383/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення суду першої інстанції від 22.11.2018р. / а.с. 154/ та ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.05.2019р. розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 05.06.2019р. /а.с. 1589/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 155-157,159-161/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати рішення суду першої інстанції від 22.11.2018р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Письмовий відзив від відповідача на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку в частині дослідження фінансово-господарських операцій з ФОП Максимовим М.С., та відповідності їх чинному податковому, валютному та іншому законодавству за період з 01.10.2016р. по 04.10.2017р., за результатами якої складено акт №35995/04-36-14-16/08004581 від 29.12.2017р. (далі акт перевірки).

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 9-15/ в ході перевірки встановлено порушення КЕВ м. Дніпро п.п.133.4.2 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання р. 6 «Податкове зобов`язання» звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації у розмірі 103428 грн. за 2016 рік.

За результатами проведеної відповідачем перевірки, на підставі акту перевірки, податковим органом (відповідачем у справі) прийнято податкове повідомлення рішення № від 29.01.2018р., за яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у Державній власності, на 129285 грн., у тому числі : основний платіж - 103428 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 25857 грн. / а.с. 8/, і саме це рішення відповідача є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

З наданої суду ксерокопії акту перевірки /а.с. 9-15/ вбачається, що висновок про порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства, яке призвело до заниження податкового зобов`язання р. 6 «Податкове зобов`язання» звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації у розмірі 103428 грн. за 2016 р., став висновок відповідача про нереальність господарських операцій між КЕВ м. Дніпро та ФОП ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 . 21.11.2016р. укладений договір №21/11 про постачання деревини паливної для державних потреб на суму 574600 грн. / а.с. 70-74/, при цьому постачання товару - деревини мало бути здійснено за погодженим сторонами планом графіком, який є невід`ємною частиною договору, згідно якого постачання здійснюється до місця призначення, а саме: територія паливного складу Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район, паливний склад с.Вільне, з моменту укладення договору по 25.12.2016р. / а.с. 75/, позивачем у повному обсязі було здійснено оплату за товар та вартість товару за цим договором відображено у складі видатків за 2016 рік на підставі видаткових накладних / а.с.92-98 /

Аналіз положень ст.ст. 1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» діє можливість зробити висновок про те, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тому визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, і необхідно враховувати, що вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків - як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання), і факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.

З наданої суду ксерокопії договору №21/11 від 21.11.2016р., який було укладено між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , постачання товару деревини, мало бути здійснено на склад позивача: Дніпропетровська область, Новомосковський район , паливний склад с.Вільне, а постачання товару деревини, оформлено видатковими накладними №А-08 від 08.12.2016р., №А-09 від 16.12.2016р., №А-10 від 19.12.2016р., №А-11 від 20.12.2016р., А-12 від 21.12.2016 (загалом кількість товару - 884 м3 ) / а.с. 94-98/, при цьому в обґрунтування висновку про нереальність здійснення господарської операції за вищезазначеним договором податковий орган послався на відсутність товарно транспортних накладних, що фактично свідчить про відсутність факту постачання товару, але з урахуванням правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2019р. у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17) відсутність документів, що підтверджують транспортування товару від постачальників до покупців саме по собі не може слугувати підставою для визначення господарських операцій нереальними оскільки сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні показників податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, тому у даному випадку єдиним документом, який може підтвердити фактичне постачання товару деревини, позивачу його контрагентом - ФОП Максимовим ОСОБА_3 .С., є вищезазначені видаткові накладні.

З наданих суду ксерокопій видаткових накладних №А-08 від 08.12.2016р., №А-09 від 16.12.2016р., №А-10 від 19.12.2016р., №А-11 від 20.12.2016р., А-12 від 21.12.2016 (загалом кількість товару - 884 м3 ) / а.с. 94-98/ вбачається, що з боку постачальника накладні підписані ФОП ОСОБА_2 , з боку покупця ОСОБА_4 ..

З наданої суду ксерокопії договору зберігання №1 від 19.12.2016р., який було укладено між позивачем (поклажодавець) та ФОП Максимовим М ОСОБА_5 . (виконавець) / а.с. 88-91/ непоставлену частину товару за ксерокопії договору №21/11 від 21.11.2016р., деревини у кількості 484 куб. м3, передано на відповідальне зберігання ФОП Максимову М.С., та зберігається за адресою зберігання: Дніпропетровська область, м.Дніпро, Придніпровськ, вул. Базова, 4, приймання товару на зберігання оформлено актом від 19.12.2016.

У подальшому, позивач 25.04.2017р. звернувся до ФОП Максимова ОСОБА_6 з вимогою щодо повернення товару - деревини у кількості 600 складометрів, але останній повідомив про неможливість повернення деревини через наявні транспортні проблеми / а.с. 70-72/

Верховний Суд, у постанові від 31.10.2018р. у справі №826/24810/15 (адміністративне провадження №К/9901/26674/18), зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити також підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Судом під час розгляду справи також встановлено, що військовою прокуратурою Південного регіону України порушено кримінальне провадження №0000306 від 28.09.2017 за фактом заволодіння бюджетними коштами службовими особами КЕВ м.Дніпро при здійсненні державних закупівель протягом 2016 - 2017 років, шляхом зловживання службовим становищем, за попередньої змовою із суб`єктами господарювання, внаслідок чого державі завдано збитків на суму понад 500000 грн., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в рамках зазначеного досудового розслідування було проведено огляд за адресою переданої на зберігання: Дніпропетровська область, м.Дніпро, Придніпровськ, вул.Базова, 4, за результатами чого встановлено, що на територію зазначеної бази деревина не завозилась та не зберігалась, на території бази діє контрольно пропускний режим, однак із ФОП ОСОБА_2 ніхто на території бази не співпрацював.

Допитана у якості свідка начальник паливного складу КЕВ м. Дніпро - ОСОБА_7 , надала свідчення стосовно того, що протягом листопада грудня 2016 року на паливний склад за адресою: Дніпропетровська область, с.Вільне Новомосковського району паливна тверда деревина в обсязі 884 м3 ФОП ОСОБА_2 фактично не постачалась, а допитаний у якості свідка ОСОБА_2 повідомив, що відкрив ФОП на прохання іншої особи, постачання деревини в адресу КЕВ м.Дніпро фактично не здійснював, не здійснював фактично також і підприємницьку діяльність, усі документи та печатка ФОП були передані ним іншій особі.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що первинні документи, які стали підставою для формування товариством податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у таких документах сум до податкового кредиту та визначених п. 138.1 статті 138 Податкового кодексу України є безпідставними.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наведена вище правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.06.2016р. у справі №826/14268/14.

За таких обставин колегія суддів вважає, що податковим органом зроблено обґрунтований висновок щодо відсутності фактичного постачання товару з боку ФОП ОСОБА_2 на користь КЕВ м. Дніпро підставі договору №21/11 від 21.11.2016р., що у свою чергу з урахуванням положень п. 138.1 ст. 138, пп. 133.4.2,пп.133.4.3,пп.133.4.4. п. 133.4 ст. 133, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України свідчить про заниження КЕВ м. Дніпро податкового зобов`язання р. 6 «Податкове зобов`язання» звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації у розмірі 103428 грн. за 2016 рік, а тому відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29.01.2018р., яке є предметом оскарження у цій справі, діяв у спосіб визначений чинним законодавством, тому підстави для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 04.10.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. у справі №804/4383/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 05.06.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко