Справа № 1340/6052/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4331/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Сяйво» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, прийняте суддею Мартинюком В.Я. у місті Львові у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Товариства з додатковою відповідальністю «Сяйво» про стягнення боргу,-

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі ГУ ПФУ у Львівській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Сяйво» (надалі ТзДВ «Сяйво», відповідач) про стягнення 24015,46 грн заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком №2.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд провів аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини та відповідно до розділу 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», на адресу відповідача були надіслані «Розрахунки суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не є обґрунтованими доводи відповідача, що оскільки трудовий стаж набутий працівниками ВАТ «Галлак» до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (01.01.1992 року) відшкодуванню за рахунок підприємства не підлягають фактичні витрати з виплати та доставки пільгових пенсій, оскільки з аналізу норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що обов`язок підприємств та організацій з відшкодування таких витрат не пов`язаний із датою набуття необхідного для цього пільгового стажу, а з датою призначення пільгової пенсії (до чи після набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Звернуто увагу на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2017 року у справі №466/455/17, якою підтверджено правомірність призначення пенсії ОСОБА_1 .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТзДВ «Сяйво» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 пільгова пенсія призначена за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», який вступив в силу з 01.01.2004 року, хоча такий має право на призначення пільгової пенсії при наявності відповідного пенсійного віку і трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи те, що до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», який вступив в силу з 01.01.1992 року, не було передбачено відшкодування фактичних витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій за рахунок підприємств та організацій, на яких працювали ці особи, відсутні правові підстави відшкодування відповідачем згаданих вище витрат за період трудового стажу, набутого до введення в дію цього Закону, тобто до 01.01.1992 року, який передбачає таке відшкодування.

У ТзДВ «Сяйво» відсутні правові підстави відшкодування зазначених витрат по пенсіонеру ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах із Львівським заводом електроосвітлювальної арматури (правонаступником якого є відповідач) до 01.01.1992 року, а саме в період з 03.09.1979 року по 22.03.1985 рік.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У своєму відзиві ГУ ПФУ у Львівській області наводить міркування, аналогічні мотивам оскарженого судового рішення.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що загальна сума заборгованості ТзДВ «Сяйво» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №2 до Пенсійного фонду становить 24015, 46 грн., що підтверджується відповідними розрахунками за січень-листопад 2018 року.

Відповідно до положень частини 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931 -XII Закон України «Про пенсійне забезпечення» введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

До набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972.

Пунктом 16 наведеного вище Положення, зокрема, було визначено, за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.

Отже, відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особа, яка до 1 січня 1992 року (тобто до набрання чинності Закону України «Про пенсійне забезпечення») набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списками № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, пенсія призначається відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно із статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Особі, яка до і після 1 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням результатів атестації робочих місць.

Відтак, право органу Пенсійного фонду України складати та направляти розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виникає за умови призначення та виплати пенсій їх працівникам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і кореспондує з обов`язком суб`єктів підприємницької діяльності відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до п. «б» -«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

Відповідно до п. 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого пункту 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягають повному (100%) відшкодуванню.

Згідно з пп. 6.7 п. 6 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Як вбачається із постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 29.03.2017 року у справі №466/455/17 (а.с.37 39), яка набрала законної сили, ОСОБА_1 пенсія на пільгових умовах по Списку №2 призначена 13.06.2016 року, при цьому враховувався пільговий стаж роботи не лише на ВАТ «Сяйво», але й періоди роботи за Списком № 2 на інших підприємствах після 01.01.1992, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на виплату та доставку пенсії за період з січня 2018 року по листопад 2018 року підлягають відшкодуванню ТзДВ «Сяйво».

Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення пенсії відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення здійснюється за заявою фізичної особи, а тому оспорювання підстав, з яких призначена пенсія (за статтею 13 чи статтею 100 Закону № 1788-ХІІ) є виключним правом лише фізичної особи, якій ця пенсія призначена.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з ТзДВ «Сяйво» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 24015 грн 46 коп.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Сяйво» залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №1340/6052/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Я. С. Попко
Повний текст судового рішення виготовлено 12.06.2019 року.