Справа № 560/958/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/958/19
УХВАЛА

іменем України

10 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участі:секретаря судового засідання Вересняк А.А. представника позивача Вікторова О.І. представника відповідача Ксьондзика Ю.Ю. представника третьої особи Заболотного А.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження, визнати протиправними дії відповідача щодо виключення (припинення) запису з Державного реєстру іпотек про іпотеку нерухомого майна боржника та зобов`язати відповідача поновити державну реєстрацію обтяження речового права за договором іпотеки від 27.08.2008 №92694, який посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк Аліною Анатоліївною, щодо передання в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" квартири загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек) з дати вилучення припинення обтяження з 11.07.2012.

Представник ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що предметом розгляду в цій справі є, зокрема, вимоги щодо поновлення права застави позивача на нерухоме майно, яке на цей час перебуває у власності третьої особи, що свідчить про приватно-правовий характер спірних правовідносин. Вважає, що задоволення позовних вимог призведе до визнання права власності на квартиру загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за позивачем без будь-якого судового рішення про визнання недійними правовстановлюючих документів ОСОБА_2 на вказану квартиру, яка є добросовісним набувачем. Тому цей спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Положеннями частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Однак участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Тобто, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно врахувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд встановив, що 27.08.2008 ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №1.

Відповідно до умов вказаного договору ПАТ "УкрСиббанк" надав ОСОБА_1 кредит в сумі 56950,00 дол. США, який останній зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 23.08.2029 або достроково зі сплатою 12,85 відсотків річних за користування кредитом.

27.08.2008 ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліною Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за №92694.

За умовами цього договору ОСОБА_1 передає в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" квартиру загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

11.07.2012 на підставі заяви представника ПАТ "УкрСиббанк" приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліна Анатоліївна вилучила запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та виключила запис про іпотеку.

Крім того, 11.07.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири №5411.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що приватний нотаріус своїми діями фактично порушив його права власності на предмет іпотеки, як іпотекодержателя, оскільки відбулося відчуження нерухомого майна без відома банку.

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправними, на думку позивача, діями відповідача щодо виключення з реєстру записів про заборону відчуження, про іпотеку та намаганням відновити порушене право власності на таке майно.

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення приватного нотаріуса як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а вимоги щодо поновлення права власності позивача на нерухоме майно, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Крім того, задоволення позовних вимог призведе фактично до визнання права власності на вищевказану квартиру за позивачем за відсутності будь-якого судового рішення про визнання недійсними правовстановлюючих документів ОСОБА_2 на цю квартиру, яка є добросовісним набувачем.

Таким чином, у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна.

У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною 4 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки існує спір про право власності на квартиру між ПАТ "УкрСиббанк" як іпотекодержателем та ОСОБА_2 як добросовісним набувачем нерухомого майна і до вирішення якого не можуть бути вирішені питання, пов`язані з реєстрацією речових прав на спірний об`єкт.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від 13.06.2018 по справі №822/2601/16, від 20.06.2018 по справі №820/4146/17.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, клопотання третьої особи слід задовольнити, провадженням у цій справі необхідно закрити. Роз`яснити позивачу, що розгляд цього спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13 червня 2019 року

Головуючий суддя Г.В. Лабань