Справа № 580/510/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/510/19 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років передбачених пунктами «е», «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 15.08.1980 р. по 10.11.1980 р. викладача по класу баян у Ватутінській музичній школі; з 10.11.1980 р. по 10.11.1982 р. військова служба; з 16.10.1990 р. по 14.03.1994 р. артиста духового оркестру в Звенигородському виробничому управлінні комунальною господарства; з 20.09.2005 р. по 30.09.2006 р. артиста оркестру у Ватутінському міському Палаці культури;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посада викладача по класу баян в музичній школі постановою Кабінету Міністрів України № 909 не віднесена до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, отже, на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого не має права на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення такої пенсії, крім того інші посади, які обіймав ОСОБА_1 не відносяться до переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 583.

Колегія суддів вважає частково вірним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 29.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України для здійснення розрахунку стажу та призначення пенсії за вислугу років.

Листом № 13801/03 від 19.12.2017 року позивачеві відмовлено у призначенні пільгової пенсії через відсутність необхідного стажу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України, який листами № 65598/03-07 від 17.10.2018 року та № 82598/03-07 від 19.12.2018 року відмовив позивачеві з аналогічних підстав.

Так, відповідачем не враховані під час розрахунку стажу періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , а саме:

- з 15.08.1980 року по 10.11.1980 року на посаді викладача по класу баян у Ватутінській музичній школі;

- з 10.11.1980 року по 10.11.1982 року час проходження військової служби у лавах Радянської армії;

- з 16.10.1990 року по 14.03.1994 року на посаді артиста духового оркестру в Звенигородському виробничому управлінні комунальною господарства;

- з 20.09.2005 року по 30.09.2006 року на посаді артиста оркестру у Ватутінському міському Палаці культури.

Вважаючи, дій відповідача щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пунктів «е», «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909). Так, у позашкільних навчальних закладах визначено наступні посади: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з цим, за приписами ст. 28 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 р. № 1060-XII (далі - Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно зі ст. 29 Закону № 1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 № 1841-III (далі - Закон № 1841-III) та п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до ст. 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Також на спірні правовідносини розповсюджується дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, який відносить посаду «викладач» до педагогічних посад.

Відповідно до п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 1841-III до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, колегія суддів дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17.

Таким чином, період роботи позивача з 15.08.1980 року по 10.11.1980 року на посаді викладача по класу баян у Ватутінській музичній школі має бути врахований до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми, обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 450/3061/16-а.

Під час апеляційного провадження встановлено, що посада викладача по класу баян, яку обіймав позивач до призову, дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти. Таким чином, оскільки він був звільнений з даної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 затверджено Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку (далі - Перелік № 583), відповідно до абзацу 15 пункту 2 якого, право на пенсію за вислугу років мають артисти, які грають на духових інструментах у професійних художніх колективах за наявності стажу творчої діяльності на посадах, передбачених у цьому пункті, не менше 25 років.

Загалом, пунктом 2 Переліку № 583 передбачено ряд артистів різних спрямувань, який є вичерпним. Колегія суддів не вважає за можливе ототожнювати посаду артиста, яку обіймав позивач з будь-якою іншою з наведеного переліку.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п. 2 Порядку № 637).

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 23 квітня 2019 року у справі №233/247/16-а.

Судом також враховано, що неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації (відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах) з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні уточнюючі довідки, які могли б свідчити про наявність відомостей, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах в розумінні п. 20 Порядку № 637, колегія суддів погоджує висновок викладений в оскаржуваному рішенні про відсутність бездіяльності відповідача щодо не включення спірних періодів, а саме з 16.10.1990 р. по 14.03.1994 р. на посаді артиста духового оркестру в Звенигородському виробничому управлінні комунальною господарства та з 20.09.2005 р. по 30.09.2006 р. на посаді артиста оркестру у Ватутінському міському Палаці культури, до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років передбачених пунктом «ж» ст. 55 Закону № 1788-XII.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17 та від 24 квітня 2019 року у справі № 450/3061/16-а.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від № 65598/03-07 від 17.10.2018 року стаж роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років складає 23 роки 4 місяці 8 днів.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимоги про нарахування та виплату позивачеві грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано оцінку дослідженим доказам, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років передбачених пунктами «е», «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 15.08.1980 року по 10.11.1980 року на посаді викладача по класу баян у Ватутінській музичній школі; з 10.11.1980 року по 10.11.1982 року час проходження служби в рядах Радянської армії.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст виготовлено 11 червня 2019 року.