Справа № 520/3911/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р.Справа № 520/3911/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Білова О.В.) від 06.05.2019 року (повний текст складено 06.05.2019 р.) по справі № 520/3911/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

треті особи Міністерство оборони України

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2019 р. по справі № 58383747.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3911/19 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вважає, що судом першої інстанції неправильно вирішено справу по сутті, та вважає, що відповідач передчасно закрив виконавче провадження, оскільки ним не перевірене фактичне виконання рішення у повному обсязі, а саме дотримання вимог Порядку № 975, що є обов`язковою умовою резолютивної частини рішення суду по справі №820/755/18. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3911/19 скасувати та прийняти нову постанову, яким задовольнити позовні вимоги.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористались, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, за правилами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі..

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на електронну адресу, що вказана ним в апеляційній скарзі.

Відповідач та тертя особа повідомлялися на електронну адресу, яка містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 34 протоколу № 133 від 22.12.2017 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в Порядку затвердженим постановою КМУ № 975 від 25.12.13 та наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в Порядку, затвердженим постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, та наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 (а.с. 10-23).

З рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. встановлено, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.12.2017, протокол №133, п.34, яке скасоване, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах СРСР, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 14.02.2019 р. відкрито виконавче провадження № 58383747 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 820/755/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 21.12.2018 р. про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в Порядку, затвердженим постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 (а.с. 24-25).

Постановою цього державного виконавця від 28.03.2019 р. виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження, про що надано витяг з протоколу від 05.10.2018 р. (а.с. 28).

Зі змісту Витягу з протоколу від 05.10.2018 року встановлено, що пунктом 17 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 жовтня 2018 року № 98 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 по справі № 820/755/18 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 за результатами розгляду документів прийняте рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги старшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , якого 20.06.1981 р. звільнено зі строкової військової служби та 30.10.2010 р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія ХАР-08 № 017559 від 30.06.2010 р.), а 23.06.2014 р. під час повторного огляду органами МСЕК - особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 10 ААБ № 204588 від 23.06.2014 р.). З посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. по справі № 750/5074/17 (адміністративне провадження № К/9901/44751/18), враховуючи, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, в 2010 році, тобто інвалідність встановлено понад 3-місячний термін після звільнення зі строкової служби, з посиланням на абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункт 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, щодо зміни групи інвалідності ОСОБА_1 понад дворічний термін, а також через неподання заявником документа, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, враховуючи складання висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 10.02.2010 р. № 733-ая/10 зі слів заявника та висновок військово-лікарської комісії Північного регіону від 30.06.2010 р. № 112, які подано разом з іншими документами, які не є документами, що свідчать про обставини поранення, а також враховуючи неподання до Комісії документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, на підставі яких складається Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії. (а.с. 26-27).

Позивач, не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2019 р., звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження в ході виконавчого провадження № 58383747.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Державним виконавцем в примусовому порядку виконувалося судове рішення немайнового характеру.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи встановлено, що виконавчим листом від 21.12.2018 року по справі №820/755/18, який виконувався в примусовому порядку, зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в Порядку затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 жовтня 2018 року № 98 встановлено, що з вказаного питання щодо ОСОБА_1 боржником прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з підстав того, що: інвалідність встановлена понад тримісячний термін з моменту звільнення з військової служби; групу інвалідності змінено понад дворічний термін; не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Рішення прийняте відповідно до компетенції боржника, за процедурою та з посиланням на підстави, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Порядком, затвердженим постановою КМУ № 975 від 25.12.2013.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець обґрунтовано дійшов висновку, що станом на 28.03.2019 р. рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі № 820/755/18 виконано боржником фактично та в повному обсязі згідно з виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження, а саме що боржником вирішено питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що в рамках виконавчого провадження № 58383747 судовим рішенням на боржника покладено лише обов`язок щодо вирішення питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", натомість обов`язок призначити та нарахувати одноразову грошову допомогу на боржника не покладався.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що виконавче провадження не підлягало закінченню, оскільки йому не призначена та не виплачена одноразова грошова допомога, оскільки в рішенні, яке виконувалося в примусовому порядку, не йшлося про стягнення грошової допомоги, а лише зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги.

Крім того, колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги, що в витязі з протоколу від 05.10.2018 року відповідачем не зазначено жодної підстави та мотиву відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги визначеної п. 19 Порядку №975, оскільки предметом спору у цій справі є правомірність прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2019 р.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3911/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3911/19 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 520/3911/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 13.06.2019 року