Справа № 300/210/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. справа № 300/210/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ткачук О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Федишин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 10404,27 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 10404,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю правових підстав для прийняття рішення № від 12.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки 29.05.2014 позивачем проведено повну оплату недоїмки, штрафів і пені за 2013 рік, за період 2013-2018 позивачем здійснено переплату єдиного внеску на загальну суму 1443,80 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про сплату. Позивач зазначає, що після 2013 року не отримувала у встановленому законом порядку і строки вимог про сплату боргу, оплата з 4 кварталу 2013 року проводилась нею своєчасно і в повному обсязі, оскаржуване рішення направлено позивачу з пропущенням 3-денного строку. Вважає, що притягнення її до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення у виді застосування штрафу та нарахування пені, які є сплаченими, є незаконним, як і застосування штрафів з перевищенням строку їх давності понад 1095 днів, в порушення вимог ст.102 Податкового кодексу України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду від 15.04.2019 у справі призначено судове засідання та витребувано додаткові докази.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого щодо заявлених позовних вимог заперечив (а.с.51-53). Зазначає, що адміністрування єдиного внеску проводиться органом (Міндоходів) ДФС з 01.10.2013, а до цього часу - органами Пенсійного фонду України. Станом на 01.10.2013 згідно реєстру, що переданий відповідачу від органів пенсійного фонду, заборгованість позивача складала 6123,63 грн., в тому числі недоїмка 5902,62 грн., пеня 221,01 грн., з 2013 по дату прийняття оскаржуваного рішення позивачем повністю борг не сплачено, всі зазначені позивачем сплати відповідачем враховані. Вважає правомірним прийняте оскаржуване рішення.

Позивач надала суду відповідь на відзив та додаткові письмові пояснення (а.с.75-76, 83-86, 135-138), згідно яких просила позов задовольнити з тих же підстав, що у позовній заяві. Додатково зазначила про необґрунтованість тверджень відповідача щодо не застосування строків нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів і пені, оскільки вказане суперечить вимогам Інструкції №449 та спростовується рішенням Державної фіскальної служби України від 28.02.2019, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача. Звернула увагу на відсутність у неї недоїмки по єдиному внеску та повне її погашення ще в травні 2014. Пояснила, що між нею і відповідачем не визначено суми недоїмки, а отже підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні. Вказала, що оскільки штрафні санкції та пеня за несвоєчасну сплату недоїмки по єдиному внеску, яка виникла ще перед органом ПФУ, була включена до вимог, які передано ПФУ у ДВС, були сплачені нею у повному обсязі, тому підстав для повторного нарахування штрафних санкцій і пені немає.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначив про помилковість доводів позивача про застосування до спірних правовідносин ст.102 ПК України (а.с.92).

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні стосовно заявлених позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив, письмових поясненнях. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши в сукупності подані докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 19.09.2008 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.13).

Калуським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування винесено рішення № від 12.10.2018, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1181,27 грн. (10% до 01.01.2015) та штраф у розмірі 4115,25 грн. (20% з 01.01.2015), нараховано пеню у розмірі 5107,75 грн., які в загальній сумі 10404,27 грн. зобов`язано сплатити протягом 10 календарних днів. До рішення надано розрахунок штрафних санкцій та пені (а.с.14-16).

02.11.2018 на винесене рішення позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (а.с.23-24). 06.12.2018 позивачем подано скаргу до ДФС України (а.с.27-28).

20.11.2018 ГУ ДФС в Івано-Франківській області скаргу позивача повернуто без розгляду (а.с.19-20).

09.01.2019 рішенням Державної фіскальної служби України скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.31).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулює Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", який є спеціальним законом щодо спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8 та статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5, та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч.8 ст.9 цього Закону).

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. (ч.10 ст.9 цього Закону).

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2 ст.25 Закону).

Згідно приписів частини 6 статті 25 цього Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно пункту 2 частини 11 та частини 10 статті 25 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч.14 ст.25 Закону).

Частиною 16 статті 25 цього Закону передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону).

Таким чином, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф та нараховується пеня про що посадова особа органу доходів і зборів приймає рішення. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Судом встановлено, що згідно наданих для дослідження суду в якості доказів карток особового рахунку платника єдиного внеску позивачем 20.01.2012 нараховано до сплати єдиний внесок на суму 4010,30 грн., з яких 20.01.2012 сплачено 2066,24 грн., залишок до сплати (недоїмка) склав 1944,06 грн., який сплачений позивачем 04.09.2012, що вплинуло на подальше застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені. Так, 11.10.2012 за несвоєчасну сплату 04.09.2012 єдиного внеску позивачу нараховано 194,41 грн. штрафних санкцій та 441,30 грн. пені, що разом становить 635,71 грн.

21.01.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок на суму 4572,42 грн., 22.04.2013 - 1194,03 грн., однак оплату не здійснено, у зв`язку з чим утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску в загальному розмірі 5766,45 грн.

14.06.2013 позивачу нараховано штрафну санкцію у розмірі 170,00 грн.

02.07.2013 позивачем здійснено оплату в розмірі 2000,00 грн., з яких 1364,29 грн. зараховано в рахунок погашення недоїмки, а 635,71 грн. - погашення штрафу та пені, нарахованих у 2012 році.

22.07.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 1194,03 грн. Недоїмка зі сплати єдиного внеску склала 5596,19 грн.

03.09.2013 за несвоєчасну сплату 02.07.2013 єдиного внеску на позивача накладено 136,43 грн. штрафу та нараховано 221,01 грн. пені.

Отже, станом на 01.10.2013 борг ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становив 6123,63 грн. з яких: 5596,19 грн. - недоїмка зі сплати єдиного внеску; 306,43 грн. - штрафних санкцій; 221,01 грн. - пені.

Зазначений борг опрацьовано Пенсійним фондом України у м. Калуші та Калуському районі вимогами та рішеннями про нарахування пені та штрафних санкцій, а саме: вимогою про сплату боргу №Ф151 від 15.02.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 4572,42 грн.; вимогою про сплату боргу №Ф512 від 03.05.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн.; рішенням про нарахування штрафної санкції та пені №Ф1001 від 10.05.2013 на суму 170,00 грн. штрафу; рішенням про нарахування штрафної санкції та пені №Ф1736 від 30.07.2013 на суму 136,42 штрафу та 221,01 пені; вимогою про сплату боргу №Ф1196 від 01.08.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн. (а.с.109, 45).

Зазначені вище вимоги та рішення позивачем не оскаржені. Вимоги про сплату боргу звернуто до примусового виконання у ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції, виконавчі провадження у яких завершені в 2014 році у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Борг за штрафними санкціями у розмірі 306,43 та 221,01 грн. пені зараховано до сплати 22.04.2014 та 30.05.2014 згідно платіжних доручень №169977 від 18.04.2014, №174803 від 29.05.2014.

21.10.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 1194,03 грн. у зв`язку з чим збільшено суму недоїмки.

29.11.2013 згідно платіжного доручення №151030 позивачем сплачено 1000,00 грн..

29.11.2013 за несвоєчасну сплату єдиного внеску на позивача накладено 100,00 грн. штрафу та нараховано 312,00 грн. пені.

29.11.2013 згідно платіжного доручення №151029 позивачем сплачено 1200,00 грн.

29.11.2013 за несвоєчасну сплату єдиного внеску на позивача накладено 120,00 грн. штрафу та нараховано 374,40 грн. пені.

Таким чином, станом на 31.12.2013 загальний борг позивача зі сплати єдиного внеску становив 5117,66 грн. (із врахуванням нарахованих штрафу і пені).

В подальшому позивачем сплачувались суми єдиного внеску, які зараховувались відповідачем в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення (в тому числі і в 2013 році).

Так, в 2014 році нарахування сум єдиного внеску склали 5022,52 грн., сплачено 8313,55 грн., залишок становив 1826,63 грн.

В 2015 році нарахування сум єдиного внеску склали 5127,32 грн., сплачено 5183,00 грн., залишок становив 1770,95 грн.

В 2016 році нарахування сум єдиного внеску склали 4242,15 грн., сплачено 4243,50 грн., залишок становив 1769,6 грн.

В 2017 році нарахування сум єдиного внеску склали 7326,00 грн., сплачено 7326,00 грн., залишок становив 1769,6 грн.

В 2018 році (станом на 30.10.2018) нарахування сум єдиного внеску склали 9483,54 грн., сплачено 9486,00 грн., залишок становив 1769,6 грн.

Отже, як слідує з вищенаведеного, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який самостійно визначався ФОП ОСОБА_1 до сплати, нею сплачувався несвоєчасно, з порушенням визначеного законодавством строку, а тому відповідачем правомірно за несвоєчасну сплату єдиного внеску нараховано позивачу штраф в загальному розмірі 1181,27 грн. (10% до 01.01.2015) та 4115,25 (20% з 01.01.2015), а також нараховано 5107,75 пені, станом на 17.07.2018.

При цьому, твердження позивача про переплату єдиного внеску, повторне застосування відповідачем штрафних санкцій і пені є необґрунтованими та суперечать встановленим у справі фактичним обставинам.

З приводу доводів позивача про неможливість зарахування відповідачем платежів, які сплачені через державну виконавчу службу в рахунок погашення платежів в порядку черговості їх виникнення, з підстав невизнання їх недоїмкою, суд зазначає про їх помилковість, оскільки частиною 6 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Будь яких виключень із вказаного порядку зарахування сплачених сум законодавством не передбачено.

Також є хибними твердження позивача про застосування штрафів з перевищенням строку давності понад 1095 днів, в порушення вимог ст.102 Податкового кодексу України, оскільки спеціальним законом щодо спірних правовідносин є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до частини 16 статті 25 якого, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Сплачені позивачем кошти згідно наданих суду квитанцій враховані відповідачем до сплати. Будь-яких інших доказів суду не надано.

Щодо тверджень позивача про направлення їй оскаржуваного рішення з пропущенням 3-денного строку, то зазначене не є підставою для звільнення від сплати єдиного внеску та не може бути самостійною підставою для скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Також суд звертає увагу позивача, що згідно рішення Державної фіскальної служби України від 28.02.2019 про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2018 №Ф-453-17, підставою скасування вказаної вимоги стало не порушення відповідачем строків застосування штрафу та нарахування пені, як зазначає позивач, а передчасне занесення до неї сум штрафних санкцій і пені згідно оскаржуваного у цій справі рішення № від 12.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки на дату формування вимоги зазначене рішення неузгоджене та оскаржено в адміністративному порядку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1)

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76018)

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 11.06.2019.