Справа № 140/227/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5870/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року (головуючий суддя Валюх В.М., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Волинської митниці Державної фіскальної служби до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Волинська митниця Державної фіскальної служби звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 22.01.2019 ВП № 57961592 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця Державної фіскальної служби оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а тому просив скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при винесення рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 вищевказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами( ч. 1 ст. 13 Закону)

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження регламентовано Розділом IV Закону.

Частиною 3 ст. 24 закону визначено, що виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

В прийнятому рішенні судом першої інстанції вказано, що «...суд не бере до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець не вжив заходів, спрямованих на перевірку виконання рішення боржником та встановлення поважності причин невиконання рішення суду».

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Порядок надсилання документів виконавчого провадження визначено ст.28 Закону.

Особливості виконання рішень немайнового характеру врегульовано Розділом VIII Закону.

Так ч. 1 ст.63 Закону передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону лише у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню. - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.

Тобто, державний виконавець має не тільки здійснити перевірку виконання рішення, а й встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Проте, незважаючи на вищевказане, після направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №ВП 57961592 від 21.12.2018, виконавцем не вжито жодних заходів, спрямованих на перевірку виконання рішення боржником та встановлення поважності причин невиконання рішення суду та винесено постанову про накладення штрафу від 22.01,2019 на Волинську митницю ДФС, що є порушенням процедури порядку виконання рішень немайнового характеру, визначеної ст. 63 Закону.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено. ефективно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, згідно п.1 ч.2 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно абзацу третього ч.5 ст.13 Закону порушення строків прийняття рішень і вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Апелянт вважає, що вказана постанова винесена з порушенням процедури її винесення, що є підставною для її скасування.

Разом з тим звертає увагу суду, що наказом Волинської митниці ДФС від 19.03.2019 №159-о «Про поновлення ОСОБА_1 », на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі №803/1196/18 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, з приводу того, що оскаржувана постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюка П.В. від 22.01.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №57961592, винесена правомірно, з дотриманням вимог частини другої статті 63, частини першої статті 75 Закону №1404-VIII, є повністю необгрунтованими.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 (залишене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 без змін) у справі № 803/1196/18, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018. Рішення суду в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню. 18.12.2018, на виконання рішення суду Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 1054/2018. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 803/1196/18.

21.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 № 1054/2018. 21.12.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57961592 з виконання виконавчого листа № 1054/2018, виданого 18.12.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018. Копію вказаної постанови було скеровано учасникам виконавчого провадження супровідним листом від 21.12.2018 № 04-35/7898 та отримано боржником Волинською митницею ДФС 26.12.2018 за вх. № 5244/11/03-70-10.

22.01.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. у виконавчому провадженні № 57961592 виніс постанову про накладення штрафу, відповідно до якої, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, за невиконання рішення суду без поважних причин наклав на боржника Волинську митницю ДФС штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн. Копію вказаної постанови було скеровано позивачу супровідним листом від 22.01.2019 № 04-35/268, та отримано боржником Волинською митницею ДФС 28.01.2019 за вх. № 994/11/03-70-1.

15.03.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. у виконавчому провадженні № 57961592 виніс постанову про накладення штрафу, відповідно до якої, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин наклав на боржника Волинську митницю ДФС штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

18.03.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. звернувся до Головного управління Національної поліції у Волинській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, та 01.04.2019 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 57961592, на підставі пункту 11 статті 39 Закону № 1404-VIII, з поверненням виконавчого листа до суду.

Судом також встановлено, що наказом Волинської митниці ДФС від 19.03.2019 № 159-о «Про поновлення ОСОБА_1 », на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 803/1196/18, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018.

Розглядаючи спір суд першої інстанції, вірно зазначив, що згідно ч.. 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 6 цієї статті за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною 1ст. 28 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 65 Закону № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як з`ясовано судом першої інстанції, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 803/1196/18 поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018, та це рішення суду в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню. Проте, Волинська митниця ДФС у добровільному порядку вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконала.

26.12.2018 Волинська митниця ДФС отримала постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюка П.В. від 21.12.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 57961592 з виконання виконавчого листа № 1054/2018, виданого 18.12.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018. З моменту отримання вказаної постанови у боржника Волинської митниці ДФС виник обов`язок щодо негайного виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018. Проте, Волинська митниця ДФС, після отримання у встановленому порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2018, негайно не виконала рішення суду про поновлення на посаді, тому у зв`язку із цим у державного виконавця виникли правові підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду відповідно до частини другої статті 63, частини першої статті 75 Закону № 1404-VIII.

Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу твердження позивача, що державний виконавець не вжив заходів, спрямованих на перевірку виконання рішення боржником та встановлення поважності причин невиконання рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктами 1, 6 ч. 5 цієї статті передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Також як з`ясовано судом, що боржник Волинська митниця ДФС вперше повідомила про наявність обставин, які, на її думку, утруднюють виконання рішення суду, листом від 01.02.2018 № 562/10/03-70-10, тобто після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 22.01.2019.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII щодо повноважень виконавця перевіряти виконання рішення боржником не передбачають обов`язку для державного виконавця прибувати до боржника за місцем його знаходження для перевірки виконання рішення. Уданій спірній ситуації суд вірно вважав, що для державного виконавця достатньою є інформація стягувача про невиконання рішення суду та відсутність письмового повідомлення боржника про виконання рішення суду чи наявність причин, що зумовлюють неможливість або утруднюють виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані причини невиконання рішення суду (виведення відповідно до наказу Волинської митниці ДФС від 24.09.2018 № 280 із штатного розпису Волинської митниці ДФС посади головного державного інспектора відділу по роботі з особовим складом, яку до звільнення обіймав ОСОБА_1 ) не є поважною причиною невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки чинне законодавство України не ставить можливість виконання рішення суду у залежність від наявності вакантних посад.

Крім того, станом на 18.12.2018 ОСОБА_1 виповнилося 65 років, що унеможливлювало його подальше перебування на державній службі після поновлення на посаді, та вказана обставина була підставою для припинення державної служби відповідно до пункту 7 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, а тому вірно вважав, що оскаржувана постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області від 22.01.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 57961592, винесена правомірно, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII, у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 803/1196/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу по роботі з персоналом Волинської митниці ДФС з 08.06.2018.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 272, ст. 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі № 140/227/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

Н.М. Судова-Хомюк