Справа № 753/21052/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Василенка Я.М. та суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пословського Юрія Васильовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Департамент патрульної поліції звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Із наявного в матеріалах справи зворотного повідомлення (а.с. 44) вбачається, що копія повного тексту оскаржуваного рішення отримана представником Департаменту патрульної поліції 02.01.2018, а тому строк на апеляційне оскарження сплив ще 14.01.2019 (з урахуванням вихідних днів), тоді як апеляційна скарга була подана лише 04.04.2019 (відповідно поштового штампу на конверті), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження та без клопотання про поновлення цього строку, хоча згідно до вимог ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 - залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання вищевказаної ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направлення такої заяви на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків.

На виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019 апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018.

В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення суду разом із доповідною запискою надійшло до Департаменту патрульної поліції з управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лише 25.03.2019, а апеляційну скаргу було направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду 04.04.2019, тобто в межах десятиденного строку.

Водночас, колегія суддів не бере до уваги таку дату отримання оскаржуваного рішення (25.03.2019), оскільки вказане спростовується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням (а.с. 44), з якого вбачається, що копія повного тексту оскаржуваного рішення отримана представником Департаменту патрульної поліції саме 02.01.2018.

Більше того, дата надходження до органу державної влади рішення суду від підпорядкованого такому органу підрозділу, не є датою, з якою пов`язаний відлік строку звернення суду апеляційної інстанції чи строку права на поновлення строку апеляційного оскарження.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що отримання скаржником 25.03.2019 оскаржуваного рішення від підпорядкованого йому підрозділу - управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, не є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення суду отримано управлінням патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції 29.12.2018, тобто строк на поновлення апеляційного оскарження за частиною другою статті 295 КАС з урахуванням частини четвертої статті 286 КАС, спливав 08.01.2019.

У даному випадку як відповідач так і скаржник будучи суб`єктами владних повноважень у відносинах з приватними особами мають дотримуватися принципу «належного урядування».

У пункті 74 Рішення у справі «Лелас проти Хорватії» і пункті 70 Рішення у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість зазначеного принципу та пояснив його практичне значення, зокрема, вказавши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків.

Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, у даному випадку позивача, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Таким чином, незабезпечення державними органами внутрішніх процедур щодо дотримання встановлених законом процесуальних строків (зокрема щодо вчасної передачі копій судових рішень та взаємодії між підпорядкованими суб`єктами; подання апеляційних скарг у порядку, визначеному процесуальним законом), не може бути поважною причиною для їх порушення та слугувати підставою для поновлення таких строків. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи вищезазначене та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відсутні, а інших доказів поважності пропуску даних процесуальних строків не зазначено і не надано до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи зазначені вимоги норм процесуального права та той факт, що поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відсутні, а інших доказів поважності пропуску даних процесуальних строків не зазначено і не надано до суду апеляційної інстанції, то в даному випадку слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325, 328 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пословського Юрія Васильовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Василенко Я.М.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.