Справа № 420/2371/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2371/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Великомихайлівського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому позивач просить скасувати рішення Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 05 квітня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Жигайлове Фрунзівського району Одеської області та зобов`язати Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 17 лютого 2019 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішенням Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 05 квітня 2017 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії є не вмотивованим. Позивач, посилаючись на записи в трудовій книжці та ст.13 п. «д» 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах так, як вона була членом колгоспу «Правда» Фрунзівського (Захарівського) району Одеської області, де працювала дояркою із 18 вересня 1982 року по 31 серпня 1984 року. Потім продовжила працювати дояркою і була членом колгоспу та КСП «Правда» з 15 жовтня 1984 року по13 березня 2000 року, а згодом із 13 березня 2000 року по 28 червня 2008 року працювала дояркою у ТОВ «Правда» Фрунзівського району Одеської області.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В підтвердження своїх заперечень представник відповідача зазначає, що зустрічною перевіркою ТОВ «Правда» встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться в книгах по нарахуванню заробітної плати за період з 1982 року по 2008 рік з нарахуванням заробітної плати за відпрацьовані вихододні. Первинні документи щодо виконання встановлених норм обслуговування за період з 1982 року по 1997 рік не збереглись так, як відповідно до прейскуранту товариства щодо збереження основних первинних документів вони зберігаються 3 роки. У позивача спеціальний стаж для зарахування пенсії за віком на пільгових умовах складає 17 років 5 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 26.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала дояркою та бажаючи отримувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 14.03.2017 року звернулась до Захарівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Великомихайлівського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з відповідною заявою (а.с.34).

До заяви позивачем додано трудову книжку, довідку про заробітну плату №16 від 01.03.2017 року, свідоцтва про народження дітей, копію паспорта, копію ідентифікаційного номера, копію довідки ТОВ «Правда» №16 від 01.03. 2017 року (а.с.35).

Відповідно до довідки №16 від 01.03. 2017 року про заробітну плат для обчислення пенсії, на всі виплати з 1990 року по 1994 рік нараховані страхові внески (єдиний внесок), та довідка видана на підставі особистих рахунків за 1990, 1991, 1992, 1993, 1994 роки (а.с.33).

Довідкою ТОВ «Правда» №16 від 01.03.2017 року, виданою ОСОБА_1 , підтверджується, що вона з 18.09.1982 року по 27.07.2008 року працювала дояркою. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.30).

Судом досліджено трудову книжку позивача (а.с.8-10), в якій зазначено наступне:

з 18.09.1982 року по 31.08.1984 року працювала дояркою в КЗ «Правда»;

з 15.10.1984 року по 11.03.2000 року працювала дояркою в КЗ «Правда»;

з 13.03.2000 року по 28.07.2008 року працювала дояркою в ТОВ «Правда».

З метою, визначення достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №16 від 01.03.2017 року, яка видана ТОВ «Правда» виданій ОСОБА_1 , відповідачем проведено перевірку за результатами якої 21.03.2017 року складено акт №26 (а.с.31-32).

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено, що дані довідки №16 від 01.03.2017 року відповідають бухгалтерським документам наданим ТОВ «Правда» (а.с.32).

Захарівським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Великомихайлівсього Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області 05.04.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки заявниця не досягла віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відсутності необхідного спеціального стажу роботи (а.с.7).

Позивач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним, а тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої цієї статті;

В свою чергу, абз. 7 п.«б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що жінки, які народились з 01 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 52 років.

Позивач звернулась і заявою про призначення пенсії на підставі п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 14.03.2017 року і на момент звернення позивача їй виповнилось 50 років і майже 1 місяць.

Отже, позивач на момент звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах на підставі п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не досягла відповідного встановленого законодавством віку, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі п. «д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав недосягнення віку, який надає право на призначення відповідної пенсії.

Суд зазначає, що другою підставою в рішенні про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах на підставі п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено відсутності необхідного спеціального стажу роботи.

Згідно п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що стаж роботи доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства для призначення пенсії на пільгових умовах має становити не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Вибірковою перевіркою первинних документів за період з 1998 року по 2008 рік у яких зазначається кількість корів, що обслуговуються доярками, встановлено, що за ОСОБА_1 було постійно закріплено від 17 до 20 корів, що становить норму та вище норми обслуговування (згідно документу, який засвідчує, що норма обслуговування корів, закріплених за робітницею на підприємстві, становить 17 корів) (а.с.32).

Даний факт відповідач не заперечує.

Проте, в оскаржуваному рішенні, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного спеціального стажу роботи взагалі відсутні обґрунтування щодо встановленої обставини.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці, стаж роботи позивача дояркою складає 25 років 8 місяців і 23 дні.

Крім того, згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню так, як судом встановлено, що відповідач помилково прийшов до висновку про відсутність у позивача спеціального стажу роботи, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В решті позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення з мотивів та висновків наведених судом вище.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великомихайлівського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 05 квітня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п.«д» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Великомихайлівське Об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (, 67100, Одеська обл., Великомихайлівський р-н, смт.Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 43).

Суддя П.П. Марин

.