Справа № 820/1886/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.Справа № 820/1886/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 19.11.18 року по справі № 820/1886/18

за позовом Державного підприємства "Харківський автомобільний завод"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ДП «Харківський автомобільний завод» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, в якому просить скасувати повідомлення-рішення від 30.01.2018 за №1, №, №, №1, № , №1, №1, №1 та від 20.03.2018 року № 1

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення рішення від 30.01.2018 року № 1 в розмірі 301855.00 грн., в тому числі: 241484.00 грн. (основний платіж) та 60371.00 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф). В іншій частині вимог адміністративний позов залишено без задоволення.

ДП «Харківський автомобільний завод», не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову , подало апеляційну скаргу , вважає , що рішення прийнято без урахуванням всіх обставин справи, з порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскільки висновки викладені в рішенні суду не відповідають фактичним обставинам справи, мас місто недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року та постановити нове, яким позовні вимоги ДІЇ «ХАЗ» задовольнити в повному обсязі.

Головне управління ДФС у Харківській області заперечує проти задоволення апеляційної скарги та повністю відхиляє її вимоги апеляційної скарги , просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 залишити без змін, залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача в судовому засіданні наполягали на задоволенні апеляційної скарги з урахуванням часткового підтвердження позивачем деяких, встановлених перевіркою , порушень.

Представники відповідача підтримали свої заперечення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать , що фахівцями податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, валютного та іншого законодавства - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017., за результатами проведеної перевірки складено акт від № 24730/20-40-14-01-08/07934846.

Перевіркою встановлено наступні порушення :

-пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп.135.5.4 та пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п.138.5, пп.138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в редакції чинній до 01.01.2015 року; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ у редакції чинній з 01.01.2015 року; п.5-8 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, п.4-8 П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 р. № 137, п.4 П(С)БО 2 „Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.03.1999 № 87, Розділом З П(С)БО 1 „Загальні вимоги до фінансової звітності," затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, що сталося внаслідок порушень , викладених у розділах 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.1.1.5 акту перевірки , внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток у загальній сумі 301143,0грн. за 2015р.;

-ст. 11-1 закону країни «Про управління об`єктами державної власності» , постанови КМУ від 23.02.2011 року № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» перевіркою встановлено заниження в сумі 199893,0грн. за 2015р.;

-пп.198.6 ст.198 ПК України (в ред. До 01.01.2015 року), пп.188.1 ст.188, п.185.1. ст.185, абз. а ) п.193.1ст.193 , пп.14.171 п.14.1 ст.14, п. 201.10 ст.201, п.187.1, 187.17 ст.187 ПК України внаслідок порушень , викладених у розділах 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.1.1.5 акту перевірки , внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість у загальній сумі 1113513,0грн.

-п. 201.1 ст. 201 , п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України підприємством проведено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які наведено в розділі 3.1.2.4 акту перевірки;

-пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України;

-пп.168.1.2. пп.168.1.5 р.168.1 стю168, п.176. «а» ст.176 Податкового Кодексу України;

-п.1 ч.2 ст.6, абз.2 ч.8 ст.9 Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» під час виплати заробітної плати не сплачувало нарахований на ці виплати єдиний внесок за період , що перевірявся в розмірі 380557,75грн.;

-пп.162.1 ст.162, ст.163, пп.168.1.2, 168.1.5, ст.171, пп.176.2 «а, б» п.176.2 ст.176 , п.16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення р. ХХ «перехідні положення» Податкового Кодексу України, військовий збір за серпень 2014 вересень 2015р., лютий , серпень-листопад 2016р. у сумі 96196,32грн. перераховано підприємством до бюджету несвоєчасно;

-пп.266.1.1 п.266.1 , п.п. 266.2.1 п.266.2 ,п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України занижено податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки за період, що перевірявся у сумі 28474,40грн, в т.ч. за 2015р. - 6444,97грн., 2016р. - 17341,99грн.,1 півріччя 2017р. 4687,44грн.,

-п.46.1 ст.46, п.49.2 ст.49, пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового Кодексу України в частині несвоєчасного подання декларації за 2015р.

-п.46.1 ст.46, п.49.2 ст.49, п.286.2 ст.286 Податкового Кодексу України в частині несвоєчасного подання декларації за 2014р.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийняті наступні:

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем чистий прибуток господарських організацій (державних унітарних підприємств) на суму 199893, 00 грн.;

- податкове повідомлення рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1279321.25 грн. в тому числі основний платіж 1012913,00 грн., штрафні санкції 2666408,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, якими визначено штрафну санкцію з несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 69915,80 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року №1 , якими визначено штрафну санкцію з несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 61428.00 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 року № 1, яким підприємству нараховано штраф у розмірі 61428,00 грн.;

- рішення від 30.01.2018 року № про нарахування штрафної санкції за недотримання приписів п.6. ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 38055,83 грн.

- податкове повідомлення рішення від 30.01.2018 року № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору та пені у розмірі 10416,04 грн., в тому числі основний платіж 9498,49 грн., пеня 917,55 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 6, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1276126.55 грн., в тому числі штраф 1077761.73 грн., пеня 198364,82 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та частково скасовуючи податкове повідомлення рішення від 30.01.2018 року № 1 в розмірі 301855.00 грн., в тому числі: 241484.00 грн. (основний платіж) та 60371,00 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф) , суд першої інстанції виходив з того , що позивачем з додержанням норм податкового законодавства було сформовано податковий кредит та підстави для його зменшення відсутні, отже, вважає, що податковим органом зроблено помилковий висновок про порушення підприємством п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу внаслідок того, що підприємством проводилась реалізація сільськогосподарської продукції за цінами нижчими за звичайні.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того , що належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, довів обґрунтованість більшості висновків акту перевірки.

Проте, колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн., колегією суддів встановлено наступне.

Так, в акті перевірки (п.3.1.1.1) відображено , що за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. підприємством задекларовано доходів , що враховуються при визначені об`єкта оподаткування в сумі 9600263,0грн. встановлено його заниження у сумі 198461,0 грн. в тому числі за 2014 рік .

Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум доходів та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та нарахованої амортизації ДП «ХАЗ» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. , а саме доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування (рядок 02 + рядок 03) в сумі 9600263,0 грн.(100%), дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)) 8582076,0 грн. (89,4%), з нього : інші доходи 1018187,0грн. (10,6%).

Перевіркою достовірності декларування показників у поданих податкових деклараціях /розрахунках з податку на прибуток підприємства за період з 01.01 2014 по Зі 12 2014 встановлено:

- перевіркою відображених у рядку 02 податкових декларацій "дохід від операційної діяльності" дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 у загальній сумі 8582070 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з ремонту та технічною обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, автомобілів, операцій з реалізації товарів, тощо і не встановлені заниження або завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 02 податкових декларацій „дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)".

- перевіркою відображених у рядку 03 Декларації «Інші доходи» показників за період з 01.01 2014 по 31 12 2014 у загальній сумі 1018187 грн. встановлено, то ДП «ХАЗ» включало такі доходи: інші доходи в сумі 1018187,0грн., доходи від операцій оренди/лізінгу в розмірі 988227,0грн., інші доходи в сумі 29960 грн. і встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 03 декларацій «інші доходи» у сумі 198461,0 грн .

На порушення п 44 І. п. 44 2 ст. 44, п 135.5 ст 135 Податкового кодексу України у редакції чинній у 2014 році не було відображено у рядку 03 ІД Декларацій «Інші доходи» наступні доходи : умовно нараховані відсотки на залишок коштів, отриманих від платників податку на прибуток, що не повернуті на звітну дату у сумі 198461 грн.

У ході перевірки встановлено, що відповідно до договорів на отримання фінансової допомоги, укладених із платником податку на прибуток на загальних підставах станом на 01.01.2014 року лічилась кредиторська заборгованість, а також протягом 2014 року отримувалась фінансова допомога, яка не була повернута на кінець звітного періоду, а саме:

ДП «ХАЗ» було укладено договори позики № UOP-2 011-9-0-14 від 09.01.2014; UOP- 2.011-108-D-13 від 18.12.2013; UOP-2 011-97-D-1.3 від 12.12.2013 з ДК «Укроборонпром». Перевіркою було встановлено, що станом на 01.01.2014 року у ДП «ХАЗ» лічилась кредиторська заборгованість перед ДК «Укроборонпром» по договорам фінансової допомоги на загальну суму 1280000,0грн., у бухгалтерському обліку ця заборгованість відображена по рахунку 685 « Розрахунки з іншими кредиторами». Згідно платіжного доручення б/н від 09.01.2014 ДП «ХАЗ» від ДК «Укроборонпром» отримало фінансову допомогу на суму 1171000.00 грн. Відповідно до платіжного доручення б/н від 26.12.2014 ДП «ХАЗ» було повернуто ДК "Укроборонпром» фінансову допомогу на загальну суму 500000,00 грн. Таким чином, станом на 01.01.2015 року кредиторська заборгованість ДП «ХАЗ» перед ДК "Укроборонпром» за договорами фінансової допомоги складає 1951000,0грн. Розрахунок умовно нарахованих відсотків на отриману поворот ну фінансову допомогу наведено в додатку № 3.1 до Довідки про загальну інформацію У бухгалтерському обліку умовні відсотки не нараховуються. Загальна сума умовно нарахованих відсотків за користуванням поворотної фінансової допомоги, яку не віднесено до складу Інші доходи декларації з податку на прибуток за 2014 рік. складає 198461 грн.

Також, в акті перевірки (п.3.1.1.2) відображено , що за період з 01.01 2014 по 11.12 2014 ДП «ХАЗ» задекларовано витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування у сумі 12244889 грн.

Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за період з 01.01.2014 по З1.12.2014 встановлено заниження витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування у сумі 168470 грн.

Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум доходів та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування та нарахованої амортизації платника податків за період з 01.01.2014 по З1.12.2014 наведено в додатку 6 до акта перевірки.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях/ розрахунках за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено:

- перевірка відображених у рядку 05.1 Декларацій «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 у загальній сумі 7562938 грн встановлено , що на формування цих показників мало вплив формування собівартості від здійснення операцій з ремонту та технічного обслуговування: машин і устаткування спеціальної призначеності , автомобілів, з реалізації товарів, тощо і порушень не встановлено;

- перевіркою показників, відображених у рядку 06.1 Декларації «Адміністративні витрати» за період з 01.01.2014 по 31.12 2014 у сумі 3010575,0 грн. встановлено, що ДП «ХАЗ» відображало у даному рядку витрати на утримання адміністративно-управлінського апарату, витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання, витрати на оплату послуг, внески на соціальні заходи, плату за розрахунково-касове обслуговування тощо встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 06.1 Декларацій у сумі 168 470 грн., що сталося внаслідок не віднесення до складу витрат податку на землю бухгалтерською проводкою Дт рахунку 39 «Витрати майбутніх періодів» Кт рахунку 6414 «Податок на землю» . Підприємством було порушено п 138.5, пп. 138 10.2 п 138.10 ст 138 Податкового кодексу України в редакції , чинній до 01.01.2015;

- перевірка відображених у рядку 06.3 Декларацій «Витрати на збут» показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 у загальній сумі 180009,0грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив включення до складу витрат витрати на утримання основних засобів, інших необоронних матеріальних активів загальногосподарського використання, витрати на оплату послуг, внески на соціальні заходи, плату за розрахунково-касове обслуговування , тощо і порушень не встановлено;

- перевіркою показників, відображених у рядку Декларацій 06.4 IB «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати», за період з 01.01.014 по 31.12.2014 у сумі 1482367,0 грн. встановлено , що об`єкт господарювання відображав у даному рядку витрати та не встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників такого рядку;

Крім того, перевіркою встановлено (п.3.1.1.5 акту), що за період з 01 01.2015 по 30.06.2017р. ДП «ХАЗ» задекларовано в рядку 01 декларації Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у сумі 100890660,0 грн.

На формування цих показників мало вплив: здіснення операцій з ремонту та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначенності, автомобілів, з реалізації товарів, тощо та не встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку декларації „Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку.

За період з 01.01.2015 по 30.06.2017 підприємством задекларовано у рядку 02 Декларації Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку міжнародних стандартів фінансової звітності" збиток у загальній сумі «849456 грн.» встановлено заниження цього порказника на загальну суму 1643028 грн., що сталося внаслідок необгрунтованого віднесення до складу витрат Звіту про фінансовий результат за 2015 рік витрат минулих податкових періодів.

Станом, на 01.01.2015 року по рахунку 39 «Витрати майбутніх періодів» лічиться дебетове сальдо у сумі 1643 027,76 грн., яке було списано в дебет вищенаведених рахунків у 2015 році.

Оскільки дебетове сальдо на початок 2015 р. по рахунку 39 не відповідає критеріям витрат майбутніх періодів, встановлених Інструкцією до Плану рахунків такі витрати є витратами минулих періодів.

В порушення п.п. 134.1 1 п 134 і ст. 134 Податкового Кодексу України в редакції чинній з 01.01.2015р., п.5-8 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318. и 4-8 П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1099 р N 137, п 4 П(С)БО 2 „Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.03.1999 № 87, Розділом 3 П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, має місце завищення витрат у фінансовім звітності за 2015 рік у сумі 1643027,76 грн. з необґрунтованим відображенням у рядках , які вказані в акті перевірки п.3.1.1.5 (а.с. 78 т.1), що призвело до заниження рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовім звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності встановлено заниження цього показника на загальну суму 1643028,0 грн.

Крім того, слід зазначити, ідо витрати за 2014 рік з податку на землю у сумі 168469,96 грн. не було включено до складу витрат у 2014 році.

За період з 01.01.2015 по 30.06.2017 ДП «ХАЗ» задекларовано у рядку 03 Декларації з податку на прибуток «різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» у сумі від`ємне значення у сумі 7602336 грн., у тому числі : 2015р. у сумі 2593184 грн. від`ємне значення; 2016 рік у сумі 69166 грн. від`ємне значення, 1 півріччя 2017 року 5078318 від`ємне значення.

Таким чином, на порушення підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України в редакції, чинній після 01.01 2015 року, внаслідок порушень , наведених у розділі 3.1.1.1. та 3.1.1.2 акту перевірки встановлено завищення від`ємного значення по рядку 05 Декларації з податку на прибуток у сумі 29991,0 грн. за 2015 рік.

Колегією суддів встановлено , що податковий орган , вказуючи на порушення вищенаведених норм Податкового кодексу України в редакції , яка діяла в період з 2014р. по 2015р., посилається на безпідставне віднесення підприємством до валових витрат показників з рахунку 39 «витрати майбутніх періодів» та в акті наводить деякі лише суми , які більшє вплинули на об`єкт оподаткування (чи збитків).

Однак , колегія суддів звертає увагу на те , що в акті не відображено яким чином та за рахунок яких показників за період з 2014р. по 2015р., по яким саме господарським операціям , суть таких операцій, за який період виникло у підприємства зобов`язання зі сплати податку на прибуток за 2015р. у розмірі 301143,00грн. (з урахуванням збитків попередніх періодів) , що унеможливлює перевірити правильність наведених в акті математичних розрахунків та встановити правомірність виключення податковим органом сум витрат по конкретним операціям, оскільки акт не містить описання господарських операцій в сенсі невідповідності віднесення витрат по ній в порушення конкретного положення ст. 134 Податкового кодексу України.

Тобто , суть порушення позивачем пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп.135.5.4 та пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п.138.5, пп.138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в редакції чинній до 01.01.2015 року; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ у редакції чинній з 01.01.2015 року; п.5-8 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318, п.4-8 П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 р. № 137, п.4 П(С)БО 2 „Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.03.1999 № 87, Розділом З П(С)БО 1 „Загальні вимоги до фінансової звітності," затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, що сталося внаслідок порушень , викладених у розділах 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.1.1.5 акту перевірки , внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток у загальній сумі 301143,0грн. за 2015р. не доведена податковим органом, тому податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Колегією суддів встановлено , що донарахування частини чистого прибутку (доходу) в сумі 199893,0грн. за 2015р. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1 прямо пов`язано із донарахуванням податку на прибуток у загальній сумі 301143,0грн. за 2015р., про що відображено в акту перевірки та підтверджено представниками відповідача в судовому засіданні.

Враховуючи те , що колегією суддів встановлено безпідставне збільшення податковим органом суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн. за 2015р. , то і збільшення суми грошового зобов`язання за платежем чистий прибуток господарських організацій (державних унітарних підприємств) на суму 199893, 00 грн. є неправомірним , тому податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1 також підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1279321.25 грн. в тому числі основний платіж 1012913,00 грн., штрафні санкції 2666408.25 грн., колегією суддів встановлене наступне.

Відповідно до положень п.187.1 ст.187 Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

ДП «ХАЗ» виконує ремонт техніки за державними контрактами з Міністерством оборони України для підвищення боєздатності Збройних Сил України.

ДП «ХАЗ» укладено договір про закупівлю за державні кошти послуг з заводського ремонту за технічним станом з проведенням регламентованого технічного обслуговування та обов`язковим фарбуванням шасі станції радіоперешкод з ДП "Львівський радіоремонтний завод" № 19/04-17 від 18.04.2017 року.

Оплата по Договору здійснюються наступним чином: до 50% від загальної вартості Договору сплачується Виконавцю протягом 5 (п`яти) банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок ДП «Львівський радіоремонтний завод») в якості попередньої оплати (аванс) на підставі наданого рахунку; доплата виконаних та прийнятих Послуг сплачується Виконавцю протягом 5 (п`яти) банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок ДП «Львівський радіоремонтний завод»).

В період з 01.06.2017 по 30.06.2017 року на виконання договору № 19/04-17 від року ДП «ХАЗ» надано послуги на загальну суму 1 086 342,47 грн (в тому числі ПДВ), що підтверджено актами приймання наданих послуг №1 від 13.06.2017 на суму 362115,68 грн, №2 від 22.06.2017 на суму 362113,06 грн, №3 від 22.06.2017 на суму 362113,73 грн.

В якості розрахунків за надані послуги від ДП «Львівський радіоремонтний завод» надійшло грошові кошти на загальну суму 750000,00 грн (в тому числі ПДВ), що підтверджено банківськими виписками: за дату 01.06.2017 року отримано грошових коштів на суму 150000,00 грн, за дату 13.06.2017 року отримано грошових коштів на суму 350000,00 грн, за дату 13.06.2017 року отримано грошових коштів на суму 250000,00 грн.

На момент проведення перевірки (станом на 30.06.2017 року) у ДП «ХАЗ» утворилась дебіторська заборгованість у сумі 336 342,47 грн. перед ДП «Львівський радіоремонтний завод». У бухгалтерському обліку вищезазначені операції відображено наступними проводками: Дт 361 Кт 701 у сумі 1 086 342,47 грн., Дт 681 Кт 361 у сумі 750000,00 грн.

ДП «ХАЗ» у період з 01.06.2017 по 30.06.2017 року виписано податкові накладні на загальну суму 750 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ), а саме: на суму 150 000,00 грн., на суму 350 000,00 грн., на суму 250 000,00 грн., що дорівнює сумі коштів, що надійшли за виконані послуги.

Так, згідно акту перевіряючі вважають правомірним донарахування податку на додану вартість у сумі 56057,00 грн., внаслідок безпідставного визначення податкових зобов`язань по взаємовідносинам з ДП «Львівський радіоремонтний завод» за касовим методом. При цьому, як значиться в Акті, ДП «ХАЗ» мав визначити дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ з постачання послуг ДП «Львівський радіоремонтний завод» за першою з подій: або на дату надання послуг, або на дату отримання коштів. Проте, ДП «ХАЗ» визначало дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ на дату надходження коштів, оскільки касовий метод застосовується у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів, а ДП «Львівський радіоремонтний завод» не є бюджетною установою.

Однак , як встановлено вище ДП «ХАЗ» є співвиконавцем робіт по наданню послуг з ремонту автомобільних базових шасі військової техніки, яку ремонтує ДП «Львівський радіоремонтний завод». Оплата наданих послуг відбувається на бюджетні кошти, про що зазначено в договорах про закупівлі за державні кошти послуг з ремонту військової техніки з ДП «Львівський радіоремонтний завод». Оплата за надання зазначених послуг здійснюється через Державну казначейську службу. Під час проведення перевірки був наданий лист ДП «Львівський радіоремонтний завод» щодо фінансування даних послуг.

Враховуючи вищевикладене, у ДП «ХАЗ» не виникло підстав виписувати податкові накладні за датою однією з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця замовника або дата відвантаження товарів, а виникло по даті зарахування коштів на розрахунковий рахунок (касовий метод) .

Так , ДП «ХАЗ» правомірно склало податкові накладні та задекларувало податкові зобов`язання по договору №19/04-17 від 18.04.2017 року на загальний обсяг отриманих оплат та поставлених ТМЦ по даті зарахування коштів на розрахунковий рахунок.

Таким чином, донарахування ДП «ХАЗ» ПДВ у сумі 56057,00 грн. за червень 2017 року призведе до повторного оподаткування вищезазначених сум.

Враховуючи вищевикладене, в обсязі наданих для дослідження документів, висновки акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області № 24730/20-40-14-01-08/07934846 від 15.12.017 в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 56057,00 грн. внаслідок недотримання вимог ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, саме на підставах викладених в акті перевірки, не підтверджуються.

Отже, колегія суддів дійшла висновку , що донарахування податку на додану вартість у сумі 56057,00 грн., внаслідок безпідставного визначення податкових зобов`язань по взаємовідносинам з ДП «Львівський радіоремонтний завод» за касовим методом є неправомірним , а висновки суду першої інстанції щодо правомірності збільшення податковим органом податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 56057,00 грн. внаслідок недотримання вимог ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України є помилковими.

Матеріали справи свідчать , що у періоді, що перевірявся ДП «ХАЗ» надавало в оренду нежитлові приміщення ТОВ СВК фірма "ВЛАД ТА Б", податковий номер 25470801, та ТОВ «Хлібозавод "НОВО-БАВАРСЬКИЙ", податковий номер 22670637, які розташовано на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні ДП «ХАЗ», згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ДП Міністерства оборони України «Харківський автомобільний ремонтний завод» (в/ч А0910), правонаступником якого є ДП «ХАЗ».

В свою чергу , ТОВ СВК фірма "ВЛАД ТА Б" та ТОВ хлібозавод "НОВО-БАВАРСЬКИЙ" сплачувало орендну плату за нежитлові приміщення, а також окремо компенсувало витрати ДП «ХАЗ» на комунальні послуги, електроенергію та плату за землю. ДП «ХАЗ» виписувало та реєструвало податкові накладні за послуги з відшкодування податку на землю без ПДВ на загальну суму 65 882,86 грн.

З цього приводу суд зауважує, що п. 185.1 статті 185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу.

Постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Водночас база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку (пункт 188.1 статті 188 Кодексу).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтями 284 та 286 Господарського кодексу України визначено, що істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата, яка є фіксованим платежем, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Складовою частиною господарської діяльності з нерухомим майном є як придбання власником такого майна певних товарів та отримання послуг, пов`язаних з необхідністю утримання такого майна (теплова та електрична енергія, природний газ, послуги з водопостачання, водовідведення, охорони, інших супутніх товарів/послуг тощо, сплата податків, пов`язаних з рухомим/нерухомим майном (транспортний податок, земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно), так і перенесення вартості таких витрат на вартість готової продукції чи послуг, в тому числі і формування з урахуванням таких витрат розміру орендної плати за рухоме/нерухоме майно (в такому випадку перераховані витрати будуть визнані такими, що використані орендодавцем в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності).

Тобто у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду, у тому числі й таких складових, як земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно чи транспортний податок.

При цьому з урахуванням норм пункту 188.1 статті 188 Кодексу у випадку, якщо орендодавцем є бюджетна установа, то кошти, що отримуються від орендаря у вигляді відшкодування (компенсації) витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та енергоносії, не включаються орендодавцем до бази оподаткування податком на додану вартість.

Якщо орендодавцем є інша особа - платник ПДВ, то кошти, що отримуються від орендаря як відшкодування (компенсація) будь-яких витрат, передбачених договором оренди, включаються орендодавцем до бази оподаткування та оподатковуються податком на додану вартість у загальновстановленому порядку, оскільки є складовою частиною операцій з постачання послуг при наданні в оренду рухомого/нерухомого майна.

Враховуючи вказані положення Кодексу, сплата орендодавцем земельного податку та отримання компенсації від орендаря за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, операція з отримання орендодавцем від орендаря компенсації з оплати земельного податку не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, якщо така оплата відшкодовується орендодавцю за окремим договором та не включається орендарем до складу орендної плати, сума таких коштів оплачується орендарем у вигляді відшкодування орендодавцю оплати земельного податку та не включається орендодавцем до бази оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи ці положення, оплата орендодавцем земельного податку та отримання компенсації від орендаря за понесені витрати зі сплати земельного податку не можна розцінювати як операцію з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість.

Операція з отримання орендодавцем від орендаря компенсації з оплати земельного податку не є об`єктом оподаткування ПДВ, якщо така оплата відшкодовується орендодавцю за окремим договором та не включається орендарем до складу орендної плати. Сума таких коштів оплачується орендарем у вигляді відшкодування орендодавцю оплати земельного податку та не включається до бази оподаткування ПДВ.

Таким чином, колегія суддів вважає , що донарахування податковим органом податку на додану вартість у сумі 13180,00 грн. , внаслідок того, що ДП «ХАЗ» застосовувало пільгу з ПДВ та не нараховувало податкові зобов`язання з ПДВ по операціям з постачання послуг з відшкодування податку на землю є неправомірним, а висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Також , в акті перевірки зазначено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми по податковим накладним, які оформлені з порушенням вимог ст.201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 802792,00 грн.

Так, у відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених п. 201.1 ст. 201 Кодексу (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі Закон № 1797) п.п. «і» п. 201.1 ст. 201 Кодексу викладено в новій редакції, відповідно до якої з 1 січня 2017 року при складанні податкової накладної запроваджується заповнення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

При цьому платники податків мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду. У разі здійснення платниками податків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається в податковій накладній повністю.

УКТ ЗЕД, який є систематизованим переліком товарів, який включає код товару, його найменування, одиницю вимірювання та обліку, який складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджений Законом України «Про Митний тариф України», що дозволяє ідентифікувати сутність господарської операції.

Позивач вказує , що майже вся військова техніка, що ремонтується, вироблена ще за радянських часів, саме тому, під час проведення ремонтних робіт використовуються запчастини та комплектуючі вироби запасів радянського часу, частково виробництва України; зазначені запчастини не є ані підакцизними товарами, ані товарами, ввезеними на митну територію України.

Під час проведення перевірки на прохання інспекторів були направлені запити постачальникам таких запчастин, які відповіли, що запчастини, які були відвантажені в 2014-2017 роках виготовлені в Україні та є аналогом запчастин товарної групи ЯМЗ. Наявність абревіатури «ЯМЗ» в назві товару вказує саме на належність запчастин до зазначеної товарної групи, а не до виробника. Крім того, постачальники підтвердили поставку запчастин, що вже були у використанні з запчастин запасу.

Колегія суддів звертає увагу на те , що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, підставою для формування податкового кредиту є фактичне реальне здійснення господарських операцій, за результатами яких, покупець сплачує ПДВ, саме ці обставини обумовлюють виникнення права платника на повернення йому сплачених в ціні придбаних товарів, робіт/послуг сум податку на додану вартість, наявність або відсутність коду УКТ ЗЕД в податковій накладній не може слугувати підставою для висновку про незаконність формування такого податкового кредиту.

Отже, донарахування податку на додану вартість у сумі 802792,00 грн. внаслідок необґрунтованого віднесення до складу податкового кредиту ПДВ по податковим накладним, які були оформлені з порушенням ст.201 Податкового Кодексу України є протиправним, оскільки податкові накладні повністю відповідають вимогам Податкового Кодексу України.

На підставі наведеного , колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 758249,0 грн. (основний платіж) та 176382,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф) є помилковим , рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

Щодо реалізації продукції власного виробництва нижче собівартості реалізованої продукції, перевищення собівартості над вартістю реалізованої продукції за період, що перевірявся у розмірі 1207418,0 грн., внаслідок чого перевіркою збільшено податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 241484,0 грн., судом встановлено , що таке порушення виявлено перевіркою даних бухгалтерського обліку по рахункам 361, 26, згідно яких проведено порівняльний аналіз реалізації послуг нижче виробничої собівартості у розрізі замовлень.

Відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

За визначенням п.14.1.71 ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. У разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну. Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування. Під час проведення аукціону (публічних торгів) звичайною вважається ціна, яка склалася за результатами такого аукціону (публічних торгів), обов`язковість проведення якого передбачено законом. Якщо постачання товарів (робіт, послуг) здійснюється на підставі форвардного або ф`ючерсного контракту, звичайною ціною є ціна, яка відповідає форвардній або ф`ючерсній ціні на дату укладення такого контракту. Якщо продаж (відчуження) товарів, у тому числі майна, переданого у заставу позичальником з метою забезпечення вимог кредитора, здійснюється у примусовому порядку згідно із законодавством, звичайною ціною є ціна, сформована під час такого продажу.

Згідно п. п. 14.1.219 Податкового Кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Згідно з п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та МО України укладено договори № 294/15/49 від 09.04.2015, № 342/4/6/16/12 від 09.03.2016 року, № 342/4/6/16/10 від 09.03.2016 року, № 342/4/6/16/49 від 20.04.2016 року, № 342/4/6/16/62 від 25.11.2016 року на поставку ТМЦ, надання послуг

Реальність зазначених господарських операцій відповідачем не заперечувалось ні в акті перевірки , ні в судовому засіданні.

При складанні акту перевірки відповідачем не взято до уваги, що здійснення поставки ТМЦ, надання послуг за вказаними договорами здійснено за рахунок бюджетних коштів, що відповідно обумовлює специфічну процедуру укладення договорів та погодження вартісних показників (а.с.189-250 т.1, а.с.1-85 т.2)

Таким чином, суд вважає, що податковий орган при визначенні звичайної ціни не врахував звичайні ціни під час укладення договорів між непов`язаними особами надбавки чи знижки до ціни, втрату товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низько ліквідних товарів.

За таких обставин суд приходить висновку, що позивачем з додержанням норм податкового законодавства було сформовано податковий кредит та підстави для його зменшення відсутні.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що податковим органом зроблено помилковий висновок про порушення підприємством п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу внаслідок того, що підприємством проводилась реалізація продукції за цінами нижчими за звичайні.

Тобто , на підставі вище встановленого , колегія суддів дійшла висновку щодо безпідставності прийняття податкового повідомлення-рішення від 30.01.2018 року № 1, яким підприємству збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1279321.25 грн. в тому числі основний платіж 1012913,00 грн., штрафні санкції 2666408.25 грн. в повному обсязі.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.01.2018 року №1 , якими визначено штрафну санкцію з несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 61428,00 грн., колегія суддів встановила наступне.

Порушення щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено у зв`язку з тим , що ДП «ХАЗ» виписувалися та реєструвалися податкові накладні по даті зарахування коштів на розрахунковий рахунок, тоді як першою подією було саме постачання послуг.

Відповідно п. 201.10 Податкового кодексу України (у редакції чинній до 01.01.2017 року) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних ; Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом і 5 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафи санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 201.10 Податкового кодексу України (у редакції чинній з 01.01.2017 року): реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних ; Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених зі по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення цього термін) застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Враховуючи те , що судом апеляційної інстанції встановлено вище правомірне складення податкових накладних ДП «ХАЗ» по договору №19/04-17 від 18.04.2017 року по даті зарахування коштів на розрахунковий рахунок , тому підприємство реєструвало податкові накладні по вищезазначених операціях в терміни, передбачені п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України , виходячи з дати їх виписки.

Враховуючи вищевикладене, висновки акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області № 24730/20-40-14-01-08/07934846 від 15.12.017 щодо застосування штрафних санкцій по ст. 120-1 за затримку реєстрації податкових накладних виписаних ДП «ХАЗ» на адресу ДП «Львівський радіо ремонтний завод» в сумі 65097,70 грн. внаслідок порушення ст.201 Податкового кодексу України є помилковими , а податкове повідомлення-рішення від 30.01.2018 року №1 , якими визначено штрафну санкцію з несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 61428,00 грн. підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 6 в частині застосування штрафу у розмірі 1077761,73 грн. колегією суддів встановлено наступне.

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області зазначене про порушення норм пп.168.1.2,пп 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 «а» ст. 176 Податкового Кодексу України щодо несвоєчасної сплати податку з доходів фізичних осіб до бюджету в період 2014-2016 рр.

При цьому , колегія суддів звертає увагу на те , що в акті перевірки не зроблено висновок по підприємству про відсутність повного ненарахування, неутримання тз/або несплати (неперерахування) податку з доходів фізичних осіб на момент перевірки, що є підставою для не застосовувати штрафні санкції згідно ст.127 Податкового Кодексу України.

Як зазначено вище , основна діяльність ДП «ХАЗ» це надання ремонтних послуг автомобільної техніки за державними контрактами з Міністерством оборони України для підвищення боєздатності Збройних сил України. В 2014-2015рр. Міністерство оборони України зменшило кількість замовлень, а в другому півріччі 2016 року відмінило авансування контрактів.

Дані причини призвели до несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб, але при наступних надходженнях грошових коштів на рахунок підприємства заборгованість 2014-2015 рр. була сплачена в повному обсязі в 2015 році та заборгованість серпня 2016 року - в грудні 2016 року.

Тобто, на момент перевірки заборгованість була сплачена повністю, а підприємство мало тимчасову заборгованість з податку з доходів фізичних осіб, але сплатило до перевірки ДФС (до 31.12.2016 р.), що підтверджено банківськими виписками.

Враховуючи те , що на момент виявлення порушення перевіркою податок сплачено в повному обсязі , фактично це не є несплатою податку, а є його несвоєчасною сплатою, тому накладення податковим органом штрафу на підставі ст. 127 Податкового кодексу України у розмірі 75 % погашеного податкового боргу є безпідставним, оскільки даною статтею передбачено відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Колегія суддів вважає, що відповідач відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність винесених податкових повідомлень рішень податкові повідомлення-рішення від 30.01.2018р. № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн.; № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем чистий прибуток господарських організацій (державних унітарних підприємств) на суму 199893,00 грн.; № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 758249,0 грн. (основний платіж) та 176382,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф); № 6 в частині застосування штрафу у розмірі 1077761,73 грн.; №1 про застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 61428,00 грн. належним чином в суді не довів , у зв`язку з чим такі податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 30.01.2018 року № 1, якими визначено штрафну санкцію з несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 69915,80 грн., від 20.03.2018 року № 1, яким підприємству нараховано штраф у розмірі 61428,00 грн.; від 30.01.2018 року № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору та пені у розмірі 10416,04 грн., в тому числі основний платіж 9498,49 грн., пеня 917,55 грн.; від 30.01.2018 року № 6 в частині нарахування пені 198364,82 грн. та рішення від 30.01.2018 року № про нарахування штрафної санкції за недотримання приписів п.6. ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 38055,83 грн. представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнали допущення підприємством порушенн , які стали підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень та рішення, будь-яких доводів та пояснень в спростування встановлених актом перевірки порушень в апеляційній скарзі не наведено, тому в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Наведені обставини не встановлювалися та не досліджувалися судом першої інстанції .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року по справі № 820/1886/18 в частині відмови у задоволенні позову .

В цій частині прийняти нове рішення , яким позов задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.01.2018р. :

- № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 301143,00грн.;

- № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем чистий прибуток господарських організацій (державних унітарних підприємств) на суму 199893,00 грн.;

- № 1 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 758249,0 грн. (основний платіж) та 176382,25 грн. (штрафні (фінансові) санкції (штраф);

- № 6 в частині застосування штрафу у розмірі 1077761,73 грн.;

- №1 про застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у розмірі 61428,00 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2018р. залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 13.06.2019 року