Справа № 160/821/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15 березня 2019 року Справа № 160/821/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Тонояні А. К.
представника позивача Ширяєва В.Д.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДЕКСПОПЛАЗА ГРУП», перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби Дніпропетровської області. Підприємство сплачує податки та збори до бюджету, зокрема податок на додану вартість.
Як зазначає, повноважний представник позивача, податковий борг у Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДЕКСПОПЛАЗА ГРУП» виник внаслідок несплати платником податків у встановлені терміни сум грошових зобов`язань нарахованих контролюючим органом. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання, призначене на 13.02.2019 р., з`явився представник позивача. Відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили.
У зв`язку із чим, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 04.03.2019 року та зобов`язав позивача повідомити належним чином відповідача про час, дату та місце наступного судового засідання.
Через неявку відповідача та третьої особи у судове засідання призначеного на 04.03.2019 року, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 15.03.2019 року для повторного їх виклику.
В судове засідання, призначене на 15.03.2019 р., з`явився лише повноважний представник позивача. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились.
Суд зазначає, що в судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважений представник позивача не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті, у зв`язку з неявкою в судове засідання повноважного представника як відповідача, так і третьої особи думка останніх щодо переходу до розгляду справи по суті суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо 15.03.2019 року.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
Зазначена вимога була направлена поштовим відправленням з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача, проте відправлення не було вручено.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «БУДЕКСПОПЛАЗА ГРУП» (код 39217937) за жовтень 2017 року.
Відповідно матеріалам справи, зазначений акт був направлений на адресу відповідача та вручений особисто його повноважному представнику.
З урахуванням зазначеного, за відповідачем обліковується податкове зобов`язання на загальну суму 228 273,23 грн., яка згідно матеріалам справи на момент розгляду справи залишається відповідачем не сплаченою.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема з визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в України, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, тощо.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 визнається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Податку на додану вартість присвячено ст. 180- 211 розділу V Податкового кодексу України.
Порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом визначені ч. 1, ч. 2 ст. 203 Податкового Кодексу України.
Відповідно до п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
В силу п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного податкового законодавства, так і документів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що позивачем - Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було правомірно визначеного суму узгодженого грошового зобов`язання в сумі 228 273,23 грн.
Суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду доказів погашення податкового боргу в сумі 228 273,23 грн.
За змістом ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Оскільки відповідачем не надано доказів погашення зазначеного податкового боргу, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Судом встановлено, що відповідачем у порядку передбаченому чинним законодавством самостійно розраховано та задекларовано суму податкового зобов`язання, яка є узгодженою.
Проте, у встановлений строк відповідачем зазначене податкове зобов`язання повністю не виконано. Несплаченими залишилась сума в розмірі 228 273,23 грн. тому вважається податковим боргом.
Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості податкова вимога та податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувалися, позивачем не були відкликані, відтак, податкове зобов`язання є узгодженим, та таким, що підлягає сплаті.
Відтак, матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 228 273,23 грн., який виник внаслідок несплати у встановлені терміни сум грошового зобов`язання нарахованого податковим органом.
Докази, які б підтвердили сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору у справі відсутні.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги строк передбачений законодавством для стягнення коштів та продаж майна платника податків настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 228 273,23 грн. та їх задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДЕКСПОПЛАЗА ГРУП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби Дніпропетровської області про стягнення податкового боргу в сумі 228 273,23грн.- задовольнити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи той факт, що судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, позивачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області здійснено не було, відтак у суду відсутні підстави для присудження останньому судового збору.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова