Справа № 823/33/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2019 року

Київ

справа №823/33/16

адміністративне провадження №К/9901/7377/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Калашнікової О.В.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №823/33/16

за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Черкаської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Орленко В.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Степанюка А.Г., суддів: Кузьменка В.В., Шурка О.І.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Черкаської області (далі - Прокуратура), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. прокурора Черкаської області від 14 грудня 2015 року №751к про звільнення з посади прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури;

- поновити на посаді аналогічній із посадою, з якої Позивача звільнено, та яка існує на даний момент, а саме на посаді прокурора Звенигородської місцевої прокуратури;

- стягнення з роботодавця заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення судів мотивовані тим, що норми Кодексу законів про працю України поширюються на спірні правовідносини виключно у частині, яка не врегульована або не суперечить положенням Закону України «Про прокуратуру».

4. Суди зазначили, що приписи Закону України «Про прокуратуру», будучи спеціальними нормами, що регулюють спірні правовідносини, прямо передбачають таку підставу для звільнення прокурора з посади як скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, а тому підстави для звільнення позивача відповідають визначеним у наказі від 14.12.2015 року №751к вимогам чинного законодавства. З урахуванням наведеного твердження Апелянта про те, що оскаржуваний наказ приведений у відповідність до вимог чинного законодавства лише після внесення до нього змін наказом від 21.12.2015 року №801к, є помилковим.

5. Також, суди дійшли висновку, що прокуратура, приймаючи оскаржуваний наказ, діяла у межах повноважень, у відповідності та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 23 травня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року.

7. 23 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

8. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі):

8.1. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення.

9. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу (відповідача у справі):

9.1. Прокуратура Черкаської області посилалася на те, що позивача звільнено з посади прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» та трудового законодавства.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено що ОСОБА_1 працював на посаді прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури.

11. Наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 року №95ш у зв`язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, виключено у штатному розпису прокуратури Черкаської області ряд міських, районних, міжрайонних прокуратур та встановлено п`ять місцевих прокуратур, у тому числі Звенигородську місцеву прокуратуру, під територіальну юрисдикцію якої підпадають Звенигородський, Катеринопільській, Корсунь-Шевченківський, Лисянський та Тальнівській райони.

12. У штатному розписі місцевих прокуратур Чернігівської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України встановлено 234 одиниць з відповідним фондом заробітної плати, з них для Звенигородської місцевої прокуратури - 36 штатних одиниць, в тому числі 21 штатних одиниць на посади прокурорів Звенигородської місцевої прокуратури.

13. У відповідності до статті 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 попереджено 25 вересня 2015 року про звільнення із займаної посади у зв`язку з ліквідацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів (пункт дев`ятий частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»).

14. У попередженні про можливе звільнення до ОСОБА_1 доведена інформація про тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, а відтак останній повідомлений, що зможе перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру за умови успішного проходження тестування.

15. Позивачем 28 липня 2015 року було подано заяву для участі у тестуванні. При цьому зі змісту рейтингового списку Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області випливає, що ОСОБА_1 за результатами тестування на заміщення посад прокурорів у Звенигородській місцевій прокуратурі Черкаської області зайняв 28 позицію із загальним підсумковим балом 63,0.

16. Крім того, судами встановлено, що позивач результати такого тестування не оскаржував.

17. Наказом в.о. прокурора Черкаської області від 14 грудня 2015 року №751к ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади з 14 грудня 2015 року на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури, в якому він обіймає посаду, та скороченням кількості прокурорів прокуратури Черкаської області.

18. Наказом прокурора Черкаської області від 21 грудня 2015 року №810к внесено зміни до наказу від 14 грудня 2015 року №751к щодо підстав звільнення ОСОБА_1 та викладено останній у наступній редакції: «звільнити юриста 1 класу ОСОБА_1 з посади прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури з 14 грудня 2015 року у зв`язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органів прокуратури Черкаської області (пункт дев`ятий частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункт перший статті 40 КЗпП України).

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

20. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21. Відповідно до підпункту четвертого пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15 липня 2015 року крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу ХІІІ цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28-38, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2016 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

25. Відповідно до статті 7 Закону № 1697-VII систему прокуратури України становлять:1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

26. Згідно з статтею 10 Закону № 1697-VII у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя.

27. У структурі регіональної прокуратури утворюються підрозділи управління та відділи.

28. Відповідно до пункту 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

29. Пункт 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII: Прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

30. Стаття 60 Закону № 1697-VII: Прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: 1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п`ятнадцяти днів; 2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; 3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

31. Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 № 98 (далі - Порядок № 98). Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті Верховної ради України в розділі «Законодавство України», наказ Генерального прокурора України №98 від 20.07.2015 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2015 р. за № 928/27373. Аналогічні відомості щодо реєстрації вказаного наказу в Мін`юсті містяться також в інформаційно-правовій системі «Ліга-Закон».

32. Відповідно до п. 1.2. Порядку № 98, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

33. Тестування забезпечує умови для об`єктивного і неупередженого з`ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов`язки на посадах прокурорів місцевих прокуратур (п. 1.3. Порядку №98).

34. Пункт 1.4. Порядку №98 визначає, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

35. Згідно з пунктом 4.1. Порядку №98 основними етапами відбору кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури є: прийом документів; тестування на знання законодавчої бази (професійний тест); тестування на загальні здібності; формування рейтингу кандидатів.

36. Відповідно до пункту 5.2. Порядку № 98, працівник, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

37. Максимальна кількість балів, яку може набрати кандидат за результатами проходження двох тестувань, - 200, які враховуються рівними частинами (50 % - тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та 50 % - тестування на загальні здібності) (пункт 3.15. Порядку №98).

38. Згідно з пунктом 9.1. Порядку № 98, рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

39. Пункт 9.5. Порядку № 98 визначає, що керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

40. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

41. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

42. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

43. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, яка наведена у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, Суд зауважує, що, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

44. Зі змісту частини третьої статті 16 Закон № 1697-VII випливає, що призначення прокурора на посаду та звільнення його з посади здійснюється лише з підстав та в порядку, передбаченим Законом України від 14.10.2014р. № 1697-VII «Про прокуратуру», який є спеціальним у спірних правовідносинах. Отже, положення Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

45. З урахуванням вищенаведеного, безпідставними є посилання позивача, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства (КЗпП України), що регулюють порядок звільнення за скороченням штатів, встановлюють додаткові гарантії для працівника.

46. Крім цього, Законом № 1697-VII та Порядком №98 визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування.

47. З огляду на те, що позивач займав 28-е місце у рейтинговому списку, яке не надає права претендувати на одну із посад в Звенигородській місцевій прокуратурі, відповідач був позбавлений правових підстав на призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду за результати неуспішного проходження останнім тестування.

48. При цьому можливостей залишення позивача на посаді прокурора Звенигородської міжрайонної прокуратури після 15 грудня 2015 року не існувало, оскільки штатний розпис цієї прокуратури як і інших районних та прирівняних до них прокуратур в межах Черкаської області із цієї дати були виключені за наказом Генерального прокурора України № 95ш від 23 вересня 2015 року, а самі прокуратури припинили свою діяльність як суб`єкти владних повноважень.

49. Також, суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень ОСОБА_1 про те, що оскаржуваний наказ підписано неуповноваженою на те особою, з огляду на таке.

50. Пунктом третім частини першої статті 11 Закону № 1697-VII визначено, що керівник регіональної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку.

51. При цьому згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1697-VII у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.

52. Відповідно до пункту другого частини другої статті 51 Закону № 1697-VII керівник регіональної прокуратури приймає рішення про звільнення прокурора з посади - щодо прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

53. З урахуванням наведеного підписання наказу від 14 грудня 2015 року №751к виконуючим обов`язки Прокуратури є обґрунтованим та відповідає вимогам Закону.

54. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

55. Крім того, Суд зазначає, що враховуючи правомірність звільнення ОСОБА_1 із займаної з посади, позовні вимоги про стягнення з роботодавця заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу є похідними та задоволенню не підлягають.

56. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень норм процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

57. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VI. Судові витрати

58. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у справі №823/33/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Калашнікова

Судді М. В. Білак

О. А. Губська