Справа № 400/669/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р. Справа № 400/669/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018
про:визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі відповідач, Інгульське ОУПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи у ПП «ЕНЕТ» з 03.02.1995 року по 27.06.2001 року;

- зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.02.1995 року по 27.06.2001 року в Приватному підприємстві «ЕНЕТ» та здійснити перерахунок розміру його пенсії.

Ухвалою від 15.03.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його трудова книжка містить необхідні записи щодо прийняття на роботу та звільнення з ПП «ЕНЕТ» у період з 06.02.1995 року по 27.06.2001 року. Сам факт ненарахування підприємством-страхувальником відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи на ПП «ЕНЕТ». Отже Інгульське ОУПФУ протиправно не враховує вказаний період у його трудовий стаж, що призводить до зменшення його пенсійного забезпечення.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позову просив відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що період роботи з 06.02.1995 по 27.06.2001 року до страхового стажу позивача не зараховано в зв`язку з несплатою ПП «ЕНЕТ» страхових внесків.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 02.01.2012 року перебуває на обліку в Інгульському ОУПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058).

Встановивши, що Інгульським ОУПФУ не включено до його робочого стажу період роботи на ПП «ЕНЕТ» з 06.02.1995 року по 27.06.2001 року, позивач 03.02.2018 року звернувся до відповідача із заявою про надання письмової відповіді з посиланнями на норми права, в якій також просив надати повну інформацію щодо розрахунку усіх складових його пенсійної виплати.

Інгульське ОУПФУ листом від 14.09.2018 року № 1841/02 надало позивачу відповідь, в якій зазначено, що період трудової діяльності з 03.02.1995 року по 27.06.2001 року зарахувати до трудового стажу не має законних підстав, оскільки відповідно до довідки про нарахування фонду оплати праці Центрального ОУПФУ ПП «ЕНЕТ» нараховувало фонд оплати праці з 01.07.1993 року по 31.07.1993 року.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки в період з 06.02.1995 року по 27.06.2001 року позивач працював в ПП «ЕНЕТ». Крім того, з індивідуальної відомості про застраховану особу форми ОК-5 вбачається сума заробітку для нарахування пенсії позивачу.

Факт несплати підприємством страхових внесків за спірний період сторонами, відповідно до матеріалів справи, не заперечувався.

Відповідно до ч. 1 с. 24 Закону України № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058).

У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст. 11 Закону України № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема ч. 1 ст. 113 Закону України № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України № 1058) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону України № 1058).

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, відповідно до ст. 106 Закону України № 1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-(2/208/245/16).

При цьому, позивач в своєму позові просить врахувати період роботи в ПП «ЕНЕТ» з 03.02.1995 року по 27.06.2001 року, проте доказів роботи з 03.02.1995 року на вказаному підприємстві суду не надано. Матеріали справи містять копію трудової книжки, в якій зазначено що в ПП «ЕНЕТ» позивач працював з 06.02.1995 року по 27.06.2001 року.

Отже суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 06.02.1995 року по 27.06.2001 року.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи у ПП «ЕНЕТ» з 03.02.1995 року по 27.06.2011 року до трудового стажу ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) період роботи з 03.02.1995 року по 27.06.2001 року в Приватному підприємстві «ЕНЕТ» та здійснити перерахунок розміру його пенсії.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.06.2019 року.

Суддя О.В. Малих