Справа № 640/19505/18
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 червня 2019 року № 640/19505/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Управління Держпраці у Чернігівській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп"

про зобов`язання зупинити роботи,

В С Т А Н О В И В:

Управління Держпраці у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 39, ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (01010, м. Київ, Хрестовий провулок, 2, офіс 405, ), в якому просить зобов`язати відповзідача негайно зупинити роботи (виробництво) з експлуатації АЗК, КТП-283 за адресою: Чернігівська обл., смт Варва, вул. Зарічна, 77.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2018 відкрито провадження у справі, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки на предмет дотримання вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки виявлено порушення, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідачем у встановлений судом строк не було надано відзиву на позовну заяву.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу від 29.11.2017 № 301, на підставі направлення на проведення перевірки від 05.10.2018 № 476 Управлінням Держпраці у Чернігівській області у період з 10.10.2018 по 24.10.2018 проведено перевірку на предмет дотримання вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки автомобільної газозаправної станції Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" за адресою: Чернігівська обл., смт Варва, вул. Зарічна, 77.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.10.2018 № 476, відповідно до якого встановлено наступні порушення нормативно-правових актів з охорони праці:

1. Відсутній дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (обладнання призначене для експлуатації в потенційно вибухонебезпечному середовищі - резервуари наземні 5 одиниць, заправні колонки 2 одиниці) - порушення статті 21 Закону України «Про охорону праці», Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

2. Не проведені періодичні обстеження і дефектоскопія резервуарів з дизельним паливом та бензином для визначення їх дійсного технічного стану. На момент перевірки підтверджуючі документи та паспорти на резервуари не представлено - порушення статей 13, 21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 5-9 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687.

3. Не проведена ідентифікація об`єкта підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси внесення змін небезпечних речовин - порушення статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

4. Не розроблений план локалізації і ліквідації аварій на дану АЗС (ПЛАС) - порушення статті 11 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

5. Не проведено чергову повірку заправних колонок. Остання повірка була проведена в 4 кварталі 2016 року - порушення статті 13 Закону України «Про охорону праці».

6. Відсутній журнал технічного обслуговування, ремонтів та щоденного нагляду за обладнанням, устаткуванням АЗС. - порушення статті 13 Закону України «Про охорону праці».

7. Не забезпечене утримання, експлуатація і обслуговування електроустановок та електрообладнання до та вище 1000 В (КТП-283), в т.ч. і вибухозахищеного електрообладнання відповідно до вимог чинних нормативних документів, а саме:

- не призначена відповідальна особа за справний стан і безпечну експлуатацію електрогосподарства до та вище 1000 В із числа інженерно-технічних працівників, яка має електротехнічну підготовку і пройшла перевірку знань в установленому порядку;

- не встановлений порядок ретельного спостереження за електроустановками та електрообладнанням до та вище 1000В (КТП-283), в т.ч. і вибухонебезпечних зон 1000 В.

8. Відсутній дозвіл на експлуатацію електричного устаткування КПТ-283 - порушення статті 21 Закону України «Про охорону праці».

9. Не розроблені організаційні заходи, якими досягається безпека робіт в електроустановках до та вище 1000 В, а саме:

- не складені та відповідно не затверджені переліки робіт, що виконуються в електроустановках КТП-283 та інші, за нарядами, розпорядженнями і в порядку поточної експлуатації (щорічно);

- не призначені та відповідно не затверджені списки працівників (щорічно), відповідальних за безпечне проведення робіт в електроустановках до та вище 1000 В (КПТ-283);

- не визначений порядок підготовки робочого місця та допуск до роботи в електроустановках до та вище 1000 В (КТП-283), в т.ч. і для відряджених працівників (Варвинський РЕМ та інші).

10. Не проведені всі необхідні електричні вимірювання та випробування трансформаторної підстанції КТП-283 - порушення статті 13 Закону України «Про охорону праці».

Позивач, вважаючи, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звернувся до суду з відповідним позовом про зобов`язання відповідача зупинити робіт з експлуатації об`єкту.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до норм статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

У відповідності до статті 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Приписами норми частини першої статті 39 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, зокрема, мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (надалі за текстом також - Положення) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 16 пункту 4 Положення передбачено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці, навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Абзацом 1 частини п`ятої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною сьомої статті 7 цього Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З аналізу наведених вище положень слідує, що підставою для звернення з позовом до суду про застосування заходів реагування є виявлення органом нагляду (контролю) порушення вимог законодавства, про що зазначається в акті перевірки.

Як вже було встановлено судом вище, під час перевірки автомобільної газозаправної станції Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" за адресою: Чернігівська обл., смт Варва, вул. Зарічна, 77 з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, позивачем встановлено порушенням вимог Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відзиву на позовну заяву та жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, викладені в адміністративному позові, відповідачем до суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Судовий збір, сплачений позивачем з відповідача стягненню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Управління Держпраці у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 39, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (01010, м. Київ, Хрестовий провулок, 2, офіс 405, ) про зобов`язання зупинити роботи - задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" зупинити роботи (виробництво) з експлуатації АЗК, КТП-283 за адресою: Чернігівська обл., смт Варва, вул. Зарічна, 77.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов