Справа № 826/13764/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю. перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року у справі за позовом іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, через її невідповідність ст.295, ст.296 КАС України, а саме: апеляційну скаргу подано з пропуском строку, апелянтом не додано документ про сплату судового збору.

Вказана ухвала отримана апелянтом 25 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції отримано апелянтом 13 березня 2019 року.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що справа розглядалась в порядку письмового провадження і рішення суду першої інстанції не було отримано відповідачем поштою, оскільки воно повернулось за зворотною адресою до Окружного адміністративного суду м.Києва (що, за твердженням заявника, підтверджується матеріалами справи), внаслідок чого копію рішення суду першої інстанції отримано представником апелянта лише 13 березня 2019 року (про що, за твердженням заявника, наявний підпис представника апелянта про отримання оскаржуваного рішення на його примірнику, який знаходиться в матеріалах справи).

Колегія суддів зазначає, відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач зазначає, що докази повернення поштового відправлення з оскаржуваним рішенням до суду першої інстанції та докази отримання представником апелянта копії оскаржуваного рішення містяться в матеріалах справи, не посилаючись на аркуш справи.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що направлене поштове відправлення із рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року повернулось до суду першої інстанції не врученим адресату. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що оскаржуване рішення отримано представником апелянта саме 13 березня 2019 року, зокрема, на наявному в матеріалах справи примірнику рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року відсутні будь-які відмітки про отримання копії зазначеного рішення представником відповідача 13 березня 2019 року, в тому числі і його підпис.

Таким чином, апелянтом не надано будь-якого доказу та жодним чином не підтверджено обставину щодо отримання його представником судового рішення саме 13 березня 2019 року, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати в даному випадку положення ч.2 ст.295 КАС України щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суд, надаючи оцінку наведеним доводам апелянта, зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнані з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту апеляційної скарги та строку її подання.

В той же час, з огляду на приписи, зокрема, ст.44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, апелянт, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності органу державної влади та повинні забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи, а тому зазначені ними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Таким чином, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску строку на апеляційне оскарження не підтверджені жодними доказами і не можуть бути визнані судом поважними, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачами строку на апеляційне оскарження судом не встановлено, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтами строку суд не вбачає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що повний текст оскаржуваного рішення складено 04 лютого 2019 року, а з даною апеляційною скаргою відповідачі звернулись лише 18 березня 2019 року (дата отримання поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта»), апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, установлених ст.295 КАС України.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 06 травня 2019 року.

У встановлений судом строк та в період до 11 червня 2019 року вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в частині наведення належних підстав для поновлення строку скаржником виконано не було, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження апелянтом не зазначено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.169, 299 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотань Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року у справі за позовом іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма