Справа № 160/424/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2019 року Справа № 160/424/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Махоніної О.В.
представника відповідача Никитенка Є.В.
- за податковим зобов`язанням: 757 782,74 грн.;
- за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами): 189 445,68 грн.
Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що відповідач протиправно, в порушення п. п. 20.1.18.п. 20.1 ст.20, п. 54.3 ст.54 ПКУ, самостійно визначив позивачу грошові зобов`язання з орендної плати та застосував до нього штрафні санкції за відсутності підстав для самостійного нарахування, а також відсутності порушень податкового та земельного законодавства України з боку позивача, проігнорував встановлені господарським судом факти і обставини повернення земельної ділянки орендодавцю за актом приймання-передачі від 10.12.2009 року та факт ненадання земельної ділянки в користування позивачеві після поновлення дії Договору оренди, що, на думку позивача, доводить протиправність оспорюваного рішення.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням міської ради від 02.12.2009 року №287/52 ТОВ ВКФ «МЕНАДА» було звільнено від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:415:0043) по бул. Європейському на період -звільнення земельної ділянки від літнього майданчика кафе.

Додатковим договором від 29.12.2009 року було звільнено ТОВ ВКФ «МЕНАДА» від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02 НОМЕР_4 415 НОМЕР_1 ).

Відповідно до рішення міської ради від 16.09.2009 року №323/49 між Дніпровською міською радою та ТОВ ВКФ «МЕНАДА» було укладено додаткову угоду від 22.01.2015 року до договору оренди землі від 13.10.2009 року № 0, відповідно до якої термін дії договору оренди було продовжено до 14.10.2019 року. Також, в додатковій угоді зазначено про обов`язковість сплати орендної плати орендарем, яка вноситься незалежно від результатів його діяльності.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВКФ «Менада» з питань повноти нарахування плати за землю (орендна плата та/або земельний податок) за земельну ділянку, що перебуває в користуванні ТОВ ВКФ «Менада» на підставі укладеного договору оренди землі площею 0,2090 г, (кадастровий номер - :02 НОМЕР_4 415 НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 17.09.2018 року №52880/04-36-14-16/23021401.

В акті перевірки перевіряючими було зазначено, зокрема, про те, що ТОВ ВКФ «МЕНАДА» орендна плата за землю за земельну ділянку площею 0,2090 га (кадастровий номер :02:415 НОМЕР_4 0043) у м. Дніпропетровськ (м.Дніпро), по бул. Європейському не декларується та не сплачується в зв`язку з відсутністю підписаного акта прийманння-передачі даної земельної ділянки від Дніпровської міської ради.

Також вказано, що факт наявності правових наслідків у ТОВ ВКФ «МЕНАДА» у вигляді необхідності декларування та сплати орендної плати за землю за земельну ділянку площею 0,2090 га (кадастровий номер :02:415:0043) з моменту поновлення згідно додаткової угоди від 12.01.2015 року договору оренди землі від 13.10.2009 року № 0 підтверджено листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 06.06.2018 року №9-97, наданим на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.05.2018 року №24006/10/04-36-12-111.

Як вбачається з акту перевірки, відповідно до податкової декларації з плати за землю за 2016 рік (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2016р. № ТОВ ВКФ «МЕНАДА» не задекларовано податкових зобов`язань за земельну ділянку площею 0,2090 га (кадастровий номер :02:415: НОМЕР_1 ), розташовану за адресою: м Дніпро, Шевченківський район, бул. Європейський.

Відповідно до податкової декларації з плати за землю за 2017 рік (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017р. № ТОВ ВКФ «МЕНАДА» не задекларовано податкових зобов`язань за земельну ділянку площею 0,2090 га (кадастровий номер :02:415: НОМЕР_1 ), розташовану за адресою: м.Дніпро, Шевченківський район, бул. Європейський.

З урахуванням індексації, передбаченої ст.289 ПКУ, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 року по бул. Європейському складає 12 997 567,92 грн.

Річна сума орендної плати за землю, яка повинна бути нарахована ТОВ ВКФ «МЕНАДА» у відповідності з вимогам чинного законодавства України на 2016 рік, складає 367 555,70 грн., на 2017 рік - 389 927,04 грн.

Також, перевіряючими в акті вказано, що ТОВ ВКФ «МЕНАДА» до ГУ ДФС Дніпропетровській області не було надано документального підтвердження не користування земельною ділянкою (кадастровий номер 1100000:02:415:0043).

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області встановлено порушення:

- п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16, п.286.1 п.286 ст.286, п.289.1 ст.289 ПКУ, внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Шевченківського району, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на суму 757 782,74 грн., в тому числі за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 367 855,7 грн. та за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 на суму 389 927,04 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб, код 18010600:

- за податковим зобов`язанням: 757 782,74 грн. (сімсот п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дві тисячі 74 коп.);

- за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами): 189 445,68 грн.,

загалом на суму 947 228,42 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 14.1.7 п.14.1 ст.14 ПКУ, оскарження рішень контролюючих органів - це оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Відповідно до п. п. 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПКУ, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. п. 20.1.18.П. 20.1 ст.20 ПКУ, контролюючі органи мають право визначати суми податкових та грошових зобов`язань платників податків у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.54.3 ст.54 ПКУ, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу (п. п. 54.3.1);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, є контролюючий орган (п. п. 54.3.3).

У відповідності до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно п.288.3 ст.288 ПКУ, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 288.7 ст. 288 ПК України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У п. 287.1 ст. 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Таким чином, суд зазначає, що зобов`язання орендодавця за плату передати земельну ділянку орендарю у володіння і користування знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з зобов`язанням орендаря (позивача) здійснювати плату за договором оренди.

Тобто, непередання орендодавцем земельної ділянки у володіння і користування орендареві веде до звільнення орендаря від орендної плати, суть якої полягає в платі за володіння і користування земельної ділянки.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.06.2018 року Дніпровською міською радою було подано до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву (справа №904/2558/18), однією з вимог якої є стягнення з ТОВ ВКФ «МЕНАДА» орендної плати за земельну ділянку по бульвару Європейському (кадастровий номер НОМЕР_5 ), площею 0,2090 га, за період з 2015 по 2018 роки в розмірі суми 1 101 615,26 грн.

Суд звертає увагу, що вказаний період поглинає період нарахування позивачу відповідачем орендної плати за вищевказаним договором за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 03.10.2018р., яке охоплює 2016-2017 роки.

Як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018р. по справі №904/2558/18, позивачем за первісним позовом (Дніпровська міська рада) не було довено суду належними та допустимими доказами факту користування Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Менада» земельною ділянкою (кадастровий номер :02:415:0043) по бульвару Європейському у місті Дніпро у період з 2015 року по 2018 рік (січень-травень), за який Дніпровською міською радою заявлено до стягнення з орендаря 1101615,26 грн. заборгованості з орендної плати.

Із зазначеною позицією суду погодилась і колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду в постанові від 18.03.2019р.

Відтак, станом на час розгляд даної справи, є рішення суду, що набрало законної сили, яким було відмовлено Дніпровській міській раді у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ ВКФ «МЕНАДА» заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:415:0043) по бульвару Європейському у місті Дніпро у період з 2015 року по 2018 рік (січень-травень) в сумі 1101615,26 грн., а тому, у позивача були відсутні правові підстави декларувати та сплачувати орендну плату за землю у період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що факт наявності правових наслідків у ТОВ ВКФ «МЕНАДА» у вигляді необхідності декларування та сплати орендної плати за землю підтверджується листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 06.06.2018р. №9-97, наданим на запит відповідача від 03.05.2018 року за №24006/10/04-36-12-111, оскільки лист департаменту стосується лише підтвердження факту чинності Договору оренди землі від 09.10.2009р. та додаткових угод до нього.

Крім того, як було з`ясовано під час судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, та не спростовано представником Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідач був обізнаний про факт не користування позивачем вказаною земельною ділянкою, оскільки під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ ВКФ «МЕНАДА» з питань повноти нарахування плати за землю, за результатами якої складено Акт №52880/04-36-14-16/23021401 від 17.09.2018р., позивачем перевіряючим були надані копії документів для об`єктивного проведення перевірки та встановлення фактів, що мають суттєве значення для прийняття рішення, зокрема, копія Постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. у справі №904/7119/17 та копія Постанови Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №904/7119/17, в яких судами, зокрема, зазначено: «документом, що підтверджуватиме повернення земельної ділянки орендодавцю після припинення договору оренди землі є акт приймання-передачі. В судовому засіданні позивачем не спростовані доводи Відповідача, підтверджені відповідними доказами щодо повернення йому орендної ділянки за актом приймання - передачі 10.12.2009 року», «...судами не встановлено, а позивачем не доведено факту складання між сторонами актів приймання-передачі та обстеження стану земельної ділянки після поновлення договору оренди».

Суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

Отже, факт не використання позивачем земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4 02 НОМЕР_4 415: НОМЕР_1 ) після повернення її Дніпропетровській міській раді 10.12.2009 року, а також відсутність у нього пов`язаних з використанням цієї земельної ділянки зобов`язань встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, та не підлягає доказуванню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року «Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти України» суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень вбачається, що суб`єкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача не на підставі та не у межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, на підставі наведеного вище, враховуючи те, що об`єкт оренди, а саме: земельна ділянка площею 0,2090 га (кадастровий номер НОМЕР_5 ), розташована за адресою: м.Дніпро, Шевченківський район, бул. Європейський, не перебуває в користуванні позивача починаючи з 10.12.2009 року до теперішнього часу, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2018 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб, код 18010600: за податковим зобов`язанням: 757 782,74 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами): 189 445,68 грн., було винесено відповідачем неправомірно, відтак, воно є таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Менада" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.10.2018 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Менада" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 06.05.2019 року.

Суддя В.В. Кальник