Справа № 163/58/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5447/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року у справі № 163/58/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чишієм С.С. в м. Любомль Волинської області 23.04.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 17:13 год., повний текст судового рішення складено 02.05.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича (далі - відповідач) в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 28.11.2018 року № 6645/20500/18 в справі про порушення митних правил, якою її притягнуто до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України (МК України) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 63431,94 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 28.11.2018 року в справі про порушення митних правил № 6645/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 63431,94 грн. - визнано протиправною і скасовано.

Провадження в справі про порушення митних правил № 6645/20500/18 закрито на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил доведена отриманими в порядку ст.352 МК України від литовських митних органів документами, які в розумінні ст. 495 МК України є належними і допустимими доказами. На думку апелянта, позивач, оформляючи на себе експортну митну декларацію № 18LTKC0100EK0771E1 у Литовський Республіці, була зобов`язана завершити цей експорт. Для підтвердження вивезення за межі Європейського Союзу транспортного засобу надала продавцю (відправнику) копію технічного паспорту про реєстрацію його на митній територію України. Кваліфікація дій позивача зроблена з урахуванням того, що вона є відповідальною за фінансове врегулювання особою. Також апелянт зазначив, що посадова особа Волинської митниці ДФС при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14.06.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС було здійснене митне оформлення легкового автомобіля «Фольксваген Гольф», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Вест Брок» ОСОБА_2 . митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/045891.

Згідно рахунку-фактури від 13.06.2018 року вартість транспортного засобу становить 2400 євро, його продавцем виступала компанія «M.Vos V.O.F.», отримувачем - Корпан В.Б., автомобільна митну територію України ввіз ОСОБА_3 митна вартість автомобіля була задекларована в розмірі 2400 євро (78367,93 грн. на офіційним курсом НБУ), з якої нараховано та сплачено 44348,73 грн. митних платежів.

Пізніше Державна фіскальна служба України (ДФС України) отримала запит митних органів Литовської Республіки від 10.08.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких зазначений вище легковий автомобіль «Фольксваген Гольф», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

17.09.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки. Зокрема, було надано експортну митну декларацію Литовської Республіки MRN № 18 НОМЕР_2 , рахунок-фактуру (документ під назвою «Pazyma-Saskaita») від 07.06.2018 року серії TDT № 03763, згідно з якою автомобіль був проданий компанією UAB «TD TRANSPORT» ОСОБА_1 , ціна автомобіля 4700 євро.

На підставі цих документів Волинська митниця ДФС встановила, що з огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно литовської експортної митної декларації різниця розміру митних платежів становить 21143,98 грн., що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

29.10.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 6645/20500/18 за ознаками ст. 485 МК України. В протоколі зазначено, що вона через декларанта ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля «Фольксваген Гольф», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 21143,98 грн., тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Копію протоколу, який складався без участі позивача, їй було направлено листом від 01.11.2018 року за адресою: вул. Богуна , 5/50 , Богунський район, м . Жмитомир. В листі також було повідомлено позивача, що розгляд справи відбудеться з 10 години по 12 годину 28.11.2018 року у Волинській митниці ДФС.

28.11.2018 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 6645/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 63431,94 грн.

Не погодившись із даною постановою ОСОБА_1 оскаржила її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова є протиправною і підлягає скасуванню, оскільки справа про порушення митних правил розглянута без участі позивача та за відсутності доказів про її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, а також відповідачем не надано належних і достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується яз такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо процедури розгляду справи про порушення митних правил колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 498 МК України особа, яка притягується до відповідальності, має право, зокрема, бути присутньою під час розгляду справи у органі доходів і зборів, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, наведеними нормами встановлено в імперативній формі, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключно у випадку, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Відповідно, за відсутності таких відомостей посадова особа, до повноважень якої належить розгляд справи про порушення митних правил, не може розглядати її за відсутності такої особи та приймати рішення про притягнення цієї особи до відповідальності.

Як правильно встановив суд першої інстанції з наданої відповідачем квитанції про відправлення рекомендованого поштового відправлення із штриховим ідентифікатором 812 та інформації із офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» (сервіс відстеження поштових відправлень), копія протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2018 року та повідомлення про дату, час і місце розгляду справи про порушення митних правил були надіслані позивачу 13.11.2018 року, не вручене 16.11.2018 року під час доставки (причина невручення - інші причини) та повернуте за зворотною адресою, а вручене їй особисто 28.12.2018 року.

Тобто станом на день розгляду відповідачем справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 - 28.11.2018 року - у відповідача не було жодної формації про те, що позивач була своєчасно і належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

В свою чергу, апелянт не навів жодних доводів і доказів щодо дотримання цієї процедури чи на спростування наведених вище обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Наведене, на переконання колегії суддів, є самостійною та безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 308/480/15-а.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, даною статтею передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та конкретна мета - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Як зазначено вище, єдиною підставою для складання протоколу про порушення митних правил та подальшого притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України головним були одержані ДФС України від митних органів Литовської Республіки документів щодо митного оформлення автомобіля «Фольксваген Гольф», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме експортна митна декларація MRN № 18LTKC0100EK0771E1 від 07.06.2018 року та рахунок-фактура серії НОМЕР_3 від 07.06.2018 року.

Згідно з даними документами продавцем автомобіля є компанія UAB «TD TRANSPORT» (Литовська Респуьліка ), а ціна автомобіля 4700 євро.

В свою чергу, згідно з документами, наданими для митного оформлення даного автомобіля митними органами України, зокрема, рахунку-фактури від 13.06.2018 року, продавцем автомобіля є Компанія «M.Vos V.O.F.» (Нідерланди), а його ціна 2400 євро.

Таким чином, між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами є розбіжності щодо фірми-продавця та вартості транспортного засобу.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах - компанії «M.Vos V.O.F.».

При цьому, як встановив суд першої інстанції з інформації, наявної на Інтернет-сайті Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація від 07.06.2018 року № 18LTKC0100EK0771E1 станом на час розгляду справи перебувала у стані підтвердження виходу випущеного для експорту товару.

Також в матеріалах справи наявна копія довіреності від 11.06.2018 року, виданого ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якої позивач уповноважила останнього представляти її інтереси з питань купівлі автомобіля будь-якої марки за кордоном за ціною на його розсуд, ввезти автомобіль на територію України, здійснювати дії щодо розмитнення автомобіля тощо.

В митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/045891 вбачається, що ОСОБА_3 був одержувачем товару (автомобіля) та ввіз його на митну територію України.

Однак відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не відібрав пояснень у ОСОБА_3 , не встановив і не дослідив, які саме дії він вчиняв в межах своїх повноважень, наданих зазначеної довіреністю, а також взаємодії з ним позивача в процесі придбання та розмитнення автомобіля, зокрема, як вказав суд першої інстанції, доказів протиправної змови повіреного та позивача на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесені оскаржуваної постанови та вході розгляду даної справи не встановлено.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач не відібрав у пояснень у декларанта (митного брокера) ПП «Вест Брок» ОСОБА_2 , який безпосередньо здійснював декларування зазначеного автомобіля, зокрема, щодо наявних у нього на час подання митної декларації документів та інформації щодо ціни автомобіля.

Зважаючи на описані вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час винесення оскаржуваної постанови не було достатніх, належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

А покладення відповідачем в основу оскарженої постанови в якості єдиного і беззаперечного доказу описаних вище документів митних органів Литовської Республіки без перевірки інших і оцінки обставин та документів, є необґрунтованим, оскільки, як правильно вказав суд першої інстанції, самі по собі ці документи не є виключними, беззаперечними і достатніми доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

З огляду на це, апеляційний суд також вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що постанова заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. від 28.11.2018 року № 6645/20500/18 в справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України, є протиправною і скасуванню, а провадження у справі про порушення митних правил слід закрити.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року у справі № 163/58/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 14.06.2019