Справа № 520/5041/19
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

13 червня 2019 р. № 520/5041/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Мадевської Е.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Гусаченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку адміністративну справу № 520/5041/19 за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань праці про скасування наказу та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати наказ Державної служби України з питань праці № 111-кт від 24.11.2016 про її звільнення з посади начальника Головного управління Держпраці у Харківській області та поновити негайно на зазначеній посаді.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_2 зазначила, що строки звернення до суду пропущені з поважних причин, що мали місце в період пропущення, а саме, з 05 вересня 2016 року на неї чинився психологічний тиск та створювались нестерпні умови праці зі сторони діючого керівництва Державної служби України з питань праці ОСОБА_3 . Вказаний тиск та залякування зі сторони діючого керівництва відповідача носили триваючий та системний характер, що в свою чергу, спричинило погіршення здоров`я та викликало необхідність у проходженні стаціонарного лікуванні. Позивач повідомила, що у зв`язку із постійними перешкодами зі сторони керівництва Державної служби України з питань праці, не могла зібрати всі докази в той період та звернутись до суду.

Представник відповідача 11 червня 2019 року через канцелярію суду подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої зазначив, що 24.11.2016 позивач ознайомилась із наказом Державної служби України з питань праці № 111-кт, проте, до суду із вказаним позовом звернулась лише в травні 2019 року. Таким чином, представник Державної служби України з питань праці вважає, що позивачем порушено місячний строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України. У зв`язку з чим, просить суд залишити позов без розгляду.

13 червня 2019 року, в судовому засіданні, судом поставлено на обговорення вказані клопотання.

Представник позивача в судове засідання прибув, клопотання про поновлення строку звернення до суду підтримав, проти заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечував.

Представник відповідача в судове засідання прибув, заяву про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, проти поновлення строків звернення до суду заперечував.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи й подані клопотання, суд встановив наступне.

Згідно заяви від 24.11.2016 ОСОБА_2 просила звільнити її з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в апараті Міністерства соціальної політики України відповідно пункту 5 статті 36 КЗпП.

24.11.2016 наказом голови Державної служби України з питань праці № 111-кт ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного управління Держпраці у Харківській області 24 листопада 2016 року, відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП, в порядку переведення до апарату Міністерства соціальної політики України.

Позивач ознайомилась із вказаним наказом 24.11.2016, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_2 .

Як зазначалось судом вище, в заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що на неї зі сторони керівництва Державної служби України з питань праці чинився психологічний тиск, що в свою чергу, спричинило погіршення здоров`я. Також, ОСОБА_2 вказала, що у зв`язку із перешкодами керівництва відповідача, не могла зібрати всі докази в той період та звернутись до суду.

Суд, оцінуючи поважність зазначених підстав пропуску строку звернення до суду, зазначає наступне.

У разі застосування до особи психологічного чи фізичного тиску зі сторони інших осіб, така особа не обмежена правом на звернення до правоохоронних органів із відповідними заявами. Поряд з цим, суд звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження застосування до позивача психологічного тиску зі сторони керівництва Державної служби України з питань праці, ОСОБА_2 до суду на момент розгляду справи не надано.

Щодо неможливості збирання відповідних доказів з метою оскарження наказу Державної служби України з питань праці № 111-кт від 24.11.2016, суд вказує наступне.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Приписами частин 1, 5-6 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану особу.

Таким чином, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено, що у разі неможливості самостійно надати докази, сторона по справі вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Слід зазначити, що процесуальне законодавство в частині витребування доказів за клопотанням сторони при розгляді адміністративної справи, передбачало таку можливість і на час фактичного звільнення позивача, зокрема і в редакції чинній до 31.12.2017 року.

В судовому засіданні представником позивача зазначено, що адвокат позивача неодноразово звертався з адвокатськими запитами до відповідача з метою отримання певних доказів, проте жодної відповіді отримано не було. Суд зазначає, що дані твердження ніякими доказами не підтверджені, немає копій запитів з відмітками про отримання, тощо.

Окрім того, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено активні дії позивача щодо незгоди з діяльністю керівництва, проте дані дії вчинялись позивачем до часу її фактичного звільнення, як само і листки непрацездатності, що підтверджують перебування позивача на лікарняному у певні періоди, проте до моменту звільнення з посади.

Жодних поважних підстав не звернення до суду протягом тривалого часу, понад двох з половиною років з моменту звільнення, та відповідних доказів, позивачем до суду не зазначено та надано.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважних підстав (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.

Враховуючи те, що позивачем суду не надано, а судом не встановлено підстав поважності пропуску строку звернення до суду, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань праці (місцезнаходження: вул. Десятинна, буд. 14, м. Київ,01601, ідентифікаційний код - 39472148) про скасування наказу та поновлення на посаді - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко