Справа № 120/1010/19-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2019 р. Справа № 120/1010/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободянюка Валерія Олександровича,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Гончаренка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі - відповідач, Укртрансбезпека) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, прийнятої відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089763 від 12.03.2019 року за порушення позивачем вимог ст.20 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, обґрунтовуючи протиправність даної постанови, позивач зазначає, що на момент перевірки належного їй транспортного засобу у салоні автобуса був наявний вогнегасник, про що водієм було здійснено відмітку в Акті від 26.02.2019 в графі "пояснення водія". Також, вказує на те, що фіксація факту відсутності засобу пожежогасіння в салоні транспортного засобу, що здійснює перевезення пасажирів, та притягнення до відповідальності за вказане правопорушення здійснюється виключно органами національної поліції. При цьому особа притягується до відповідальності в порядку КУпАП.

Ухвалою суду від 27.03.2019 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

23.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи це тим, що перевірку проведено у відповідності до законодавства України та встановлено порушення з боку позивача, які зафіксовані в акті перевірки від 26.02.2019 року. Також, вказує, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на транспорті загального користування. Таким чином, відповідач вважає, що перевірка проведена законно, а за її наслідком прийнято законне рішення ( а.с. 13 18 ).

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи, які викладено у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 28.05.2019 в якості свідка допитано ОСОБА_3 , який є старшими державним інспекторами ВДК, та проводив рейдову перевірку 26.02.2019 року і яким безпосередньо складено акт проведення перевірки від 26.02.2019 року.

Свідок пояснив суду, що дійсно проводив рейдову перевірку 26.02.2019 року, зокрема транспортного засобу марки ПАЗ 3205 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , зазначений транспортний засіб належить ОСОБА_2 . В ході перевірки було встановлено, що вогнегасник в салоні автобуса був наявний, проте, датчик на вогнегаснику вказував, що він прострочений.

Також в судовому засіданні в якості свідка допитаний ОСОБА_4 , який пояснив, що 26.02.2019 року керував транспортним засобом марки ПАЗ 3205 номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Біля 12:45 він був зупинений працівниками Укртрансбезпеки для проведення рейдової перевірки. В ході перевірки було встановлено, що вогнегасник, який знаходився в салоні автобуса, стояв не у спеціально відведеному для цього місці, в зв`язку з чим в акті перевірки від 26.02.2019 року ним в графі « пояснення водія про причини порушення» було зазначено: «вогнегасник установлю», маючи на увазі спеціально відведене для цього місце. Свідок стверджує, що вогнегасник знаходився у справному стані.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, зважаючи на покази допитаних свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

26.02.2019 року інспекторами управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Кравчуком О.І. та Баранчуком О.І., на підставі направлення на рейдову перевірку №00940 від 25.02.2019, щотижневого графіку проведення рейдових перевірок, в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 року № 1567( далі - Порядок 1567 ), шляхом проведення рейдової перевірки транспортних засобів, проведено перевірку транспортного засобу ПАЗ 3205 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.02.2019, в якому зазначено порушення виявленні під час перевірки, а саме: порушено вимоги постанови КМУ №1128 «Про забезпечення колісних транспортних засобів первинними засобами пожежогасіння» - відсутній вогнегасник ( а.с. 23 ).

Повідомленням №20/-19 позивачеві повідомлено про розгляд справи щодо порушення автомобільного законодавства, яке отримане останньою 04.03.2018, про що свідчить відмітка на вказаному повідомленні.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 12.03.2019 начальником управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовським О.Д. винесено постанову №089763 про застосування адміністративного-господарського штрафу в сумі 680 грн. До ОСОБА_2 , за порушення ст. 20 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена абз.13 частини 1 ст. 60 Закону України « Про автомобільний транспорт».

Вказана постанова отримано представником ОСОБА_2 14.03.2019.

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України Про автомобільний транспорт (далі - Закон).

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону України Про автомобільний транспорт).

Статтею 60 вказаного Закону, на підставі якого до позивача застосовано штраф, передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема: за невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч. 1 п. 13 ).

У свою чергу, відповідно до положень ст. 20 зазначеного Закону конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати відповідність іншим вимогам законодавства, зокрема, постанови КМУ від 08.10.1997 №1128 «Про забезпечення колісних транспортних засобів первинними засобами пожежогасіння».

Відповідно до п. 2 вказаної постанови власники колісних транспортних засобів повинні забезпечити транспортні засоби до 2011 року первинними засобами пожежогасіння або аналогічними сертифікованими засобами з відповідними технічними характеристиками.

Відповідно до норм оснащення вогнегасниками колісних транспортних засобів, передбачено, що автобус (пасажирський автомобіль), що має більше ніж 9 місць для сидіння з місцем водія включно, з повною масою не більше 5 т. повинен мати один порошковий (закачного типу ВП-3(з) або з газом витискувачем у балоні ВП-3) із зарядом вогнегасної речовини не менше 3 кг.

Контроль за виконанням вказаної постанови покладено на Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерство внутрішніх справ і Міністерство транспорту та зв`язку, відповідно до п. 3 Постанови 1128.

Суд зазначає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567(далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами п. 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимогЄвропейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Вказана норма визначає вичерпний перелік обставин, які перевіряються посадовими особами Укртренсбезпеки при проведенні рейдової перевірки.

Разом з тим, відповідно до постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089763 від 12.03.2019 на позивача накладено штраф за порушення, передбачене абз. 13 ч. 1 см. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме за невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд зауважує, що в ході проведення рейдової перевірки на транспортному засобі ПАЗ 3205 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , посадовими особами Укратрансбезпеки протиправно здійснено перевірку виконання припису щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт №0034341 від 29.01.2019, оскільки відповідно до п. 15 Порядку №1567 не передбачено проведення в ході рейдової перевірки виконання вимог припису.

Крім того, суд зазначає, що припис №0034341 від 29.01.2019, невиконання якого, як пояснив представник відповідача, фактично було покладено в основу оскаржуваної постанови, винесено за результатами розгляду іншої справи про порушення, які були виявленні в ході перевірки 11.01.2019 іншого транспортного засобу, а саме ПАЗ 32054-07 номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.01.2019.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови не вбачається, який саме припис невиконаний та чи перевіряли посадові особи Укртрансбезпеки виконання вказаного припису, оскільки в оскаржуваній постанові йде посилання лише на акт перевірки №142938 від 26.02.2019 року.

Згідно з п. 31 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю.

Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Як пояснив представник відповідача, за наслідками складання акту перевірки №142938 від 26.02.2019 року припис щодо позивача не виносився.

Аналіз вище вказаних правових норм свідчить про те, що припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт виноситься за результатами розгляду конкретної справи. Тому твердження представника відповідача про те, що дія припису розповсюджується на всі транспортні засоби, що належать ОСОБА_2 , а не тільки стосовно того, у якому виявлено правопорушення, суд вважає хибним.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів та підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України.

Згідно з статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. . За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; ) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат та керуючись ст. 134, 139 КАС України, суд зауважує, що представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо розміру понесених позивачем судових витрат та не заявляв про їх неспівмірність.

Відтак суд доходить висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області понесені нею документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5378,80 грн. ( п"ять тисяч триста сімдесят вісім гривень 80 копійок ).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 12 березня 2019 року №089763.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (1-й провулок Український, 32, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036, ) понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5378,80 грн. ( п"ять тисяч триста сімдесят вісім гривень 80 копійок ).

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (1-й провулок АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна