Справа № 200/6284/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 р. Справа№200/6284/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії за №53 від 17.01.2019 року та рішення №53 зі змінами про відмову в призначенні пенсії від 11.04.2019 року; зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи: з 10.01.1994 року по 28.04.1994 року в якості електрослюсаря підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 26.07.1994 року по 28.02.1995 року в якості електрослюсаря підземного та учня гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 01.03.1995 року по 05.11.1998 року в якості гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 05.11.1998 року по 05.12.1998 року в якості гірничого майстра підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 06.12.1998 року по 31.12.1998 в якості гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року в якості гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею у ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" ВП "Шахта імені Космонавтів"; з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного у ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" ВП "Шахта імені Космонавтів", з урахуванням довідок виданих, так званою, ЛНР "ЗАТ "Внешторгсервис" філіал №2 ЗАТ "Внешторгсервис" за №410 від 13.02.2019 року про заробітну плату для обчислення пенсії, №411 від 13.02.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, №415 від 13.02.2019 року історична довідка, копії наказу від 10.06.1998 року №391/к, "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці", довідки Луганської обласної адміністрації №69/05-12 від 10.01.1999 року; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2019 року про призначення йому пенсії на пільгових умовах, згідно ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням пільгового стажу за періоди роботи: з 10.01.1994 року по 28.04.1994 року в якості електрослюсаря підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 26.07.1994 року по 28.02.1995 року в якості електрослюсаря підземного та учня гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 01.03.1995 року по 05.11.1998 року в якості гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 05.11.1998 року по 05.12.1998 року в якості гірничого майстра підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 06.12.1998 року по 31.12.1998 в якості гірника очисного вибою підземного на державному підприємстві шахта №71 "Індустрія"; з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року в якості гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею у ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" ВП "Шахта імені Космонавтів"; з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року в якості гірника очисного вибою підземного ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" ВП "Шахта імені Космонавтів"; з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного у ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" ВП "Шахта імені Космонавтів", з урахуванням довідок виданих ЛНР "ЗАТ "Внешторгсервис" філіал №2 ЗАТ "Внешторгсервис" за №410 від 13.02.2019 року.

Одночасно, відповідачем до суду було заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, розглянувши яке суд зазначає про наступне.

Положеннями пункту 20 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно норм статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За приписами частини шостої зазначеної статті справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенніЗаконуУкраїни"Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням субєкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо вїзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Суд зазначає, що положеннями частини четвертої статті 260 КАС України передбачено, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Проте, відповідно до частини сьомої статті 260 КАС України частина друга-шоста цієї статті не застосовується до справ визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу. Так, пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС Українисправами незначної складності, зокрема, визначено справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За таких обставин, враховуючи, що порядок розгляду даної справи безпосередньо визначений нормами законодавства та зазначеними нормами не передбачено право відповідача на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залишає без задоволення заявлене клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами статті 263 КАС України в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 12.06.2018 року НОМЕР_4, 09.01.2019 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідачем 17.01.2019 року було винесене рішення № 53 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в підземних умовах. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 26.07.1994 по 31.12.1998 року в якості електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою підземного та гірника очисного вибою підземного на шахті №71 «Індустрія», оскільки в трудовій книжці відсутня дата наказу на прийом, та не надана довідка про пільговий характер роботи. У зв`язку з відсутністю даних про періоди роботи та спеціальний стаж з 01.10.2014 по 31.05.2015 року та з 01.03.2017 по 20.03.2017 року в даних реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ці періоди на зараховані до страхового та пільгового стажу роботи в якості гірника очисного вибою підземного у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів». У лютому 2019 року позивач отримав довідки, які підтверджують пільговий характер роботи у спірні періоди, видані так званою ЛНР ЗАТ «Внешторгсервис» філіал №2 ЗАТ «Внешторгсервис» (мовою оригіналу), які надав відповідачу для доручення їх до матеріалів пенсійної справи, однак відповідач не прийняв довідки та пояснив в усній формі позивачу, що довідки з печатками, так званою, ЛНР Пенсійним фондом не приймаються. У квітні 2019 року при особистому зверненні позивачу повернуто довідки та надано рішення №53 зі змінами про відмову у призначенні пенсії від 11.04.2019 року. Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що позивач звернувся 09.01.2019 року із письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідач прийняв рішення №53, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії, враховуючи те,що позивачем не надано довідку про підтвердження пільгового характеру роботи за період з 26.07.1994 по 31.12.1998 року в якості електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою підземного та гірника очисного вибою підземного на шахті №71 «Індустрія» м. Ровеньки Луганської області та в період роботи з 01.04.2014 року по 31.05.2015 року, з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного в ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів», оскільки відсутні дані про спеціальний стаж в даних реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 06 місяців 08 днів, в т.ч. стаж на підземних роботах 17 років 07 місяців, з них на провідних професіях 11 років 06 місяців 14 днів (з урахуванням кратності, за 1 рік 3 місяці додатково - 11 років 03 місяці 14 днів). Стосовно позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період роботи з 26.07.1994 по 31.12.1998 року на шахті №71 «Індустрія» м. Ровеньки Луганської області відповідач додатково зазначив, що в трудовій книжці відомості про дату наказів про прийняття та переведення відсутні, довідки, видані ЗАТ «Внешторгсервіс», яке зареєстроване на підконтрольній території та не є правонаступником шахти «Індустрія». Крім того, позивач надав зазначені довідки вже після прийняття рішення. Стосовно неврахування до пільгового стажу періодів роботи на ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта ім. Космонавтів» з 01.10.2014 року по 31.05.2015 року, та з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного відповідач зазначив, що позивачем надано довідку від 26.02.2019 року №299 із зазначенням печатці, так званої, «ЛНР», позивачем не надано доказів того, що підприємство у вказаний період мало реєстрацію на підконтрольній території України та було звільнено від сплати єдиного внеску. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу від 12.06.2018 року страхові внески у період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року та з березня 2017 року по 20 березня 2017 року сплачені не були. В загальній кількості пільговий стаж позивача складає 20 років 04 місяці., що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ".

Відповідач - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 09.01.2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою № 53 "Про призначення/перерахунок пенсії", відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи: заява про призначення, копія паспорту та ідентифікаційного коду; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.06.2018 року НОМЕР_4; трудова книжка серія НОМЕР_3 від 20.07.1995 р. з копією; диплом НОМЕР_5 від 28.06.1994 року.

Судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві Шахта №71 «Індустрія»:

- у період з 10.01.1994 року по 14.01.1994 року за посадою учбовий пункт, з 15.01.1994 року по 28.04.1994 року за посадою учня електрослюсаря підземного (для проходження виробничої практики) на підставі наказу 873к. Наведене підтверджується інформацією з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2019 року за №411, виданою філіалом №2 ЗАТ «Внешторгсервис» (мовою оригіналу);

- у період з 26.07.1994 року по 28.07.1994 року за посадою учбовий пункт, з 29.07.1994 року по 04.01.1995 року за посадою електрослюсаря підземного дільниці прохідних робіт, з 05.01.1995 року по 28.02.1995 року за посадою учня гірничого очисного вибою підземного дільниці з видобутку вугілля №4 зі спусками в шахту. Наведене підтверджується інформацією з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2019 року за №412, виданою філіалом №2 ЗАТ «Внешторгсервис» (мовою оригіналу);

- у період з 01.03.1995 року по 05.11.1998 року за посадою гірничого очисного вибою підземного дільниці з видобутку вугілля №5, з 06.11.1998 року по 05.12.1998 року на посаді гірничого майстра підземної дільниці з видобутку вугілля №5, з 06.12.1998 року по 06.08.1999 року на посаді гірника очисного вибою підземного дільниці з видобутку вугілля №5. Наведене підтверджується інформацією з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2019 року за №413, виданою філіалом №2 ЗАТ «Внешторгсервис» (мовою оригіналу);

Крім того, судом встановлено, що 30.12.2011 року позивач прийнятий на роботу до ВП «Шахта імені Космонавтів» гірничого очисного вибою 5-го розряду з повним робочим днем під землею на підставі наказу від 30.12.2011 за №1/к. з 01.04.2013 року переведено до ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» на підставі наказу №10/к-К від 01.04.2013 року. 20.03.2017 року позивач звільнений по узгодженню сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП.

17 січня 2019 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 53 про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.01.2019 року встановлено, що відповідно до Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 р. (зі змінами і доповненням) основний документ, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію або за вислугу років, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. Місто Ровеньки, відповідно до Розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014 р. є населеним пунктом, на території якого тимчасово не здійснюють свої повноваження органи державної влади. Заявник довідок про пільговий стаж не надавав. Згідно наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 6 місяців 8 днів. В загальній кількості підземний стаж складає 20 років 4 місяці., що не дає право на призначення пенсії за вислугу років. До підземного та страхового стажу не зараховано періоди роботи з 26.07.1994 року по 31.12.1998 року в якості електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою підземного та гірника очисного вибою підземного на шахті №71 «Індустрія», м. Ровеньки Луганської області, оскільки в трудовій книжці відсутня дата наказу на прийом, з 01.10.2014 року по 31.05.2015 року та з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів», оскільки відсутні дані про періоди роботи та спеціальний стаж. За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , так як на момент звернення 09.01.2019 року не має необхідного пільгового стажу. Право виходу на пенсію за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набуде за умови продовження пільгової роботи 09.09.2022 року.

28.02.2019 року позивач надіслав засобами поштового зв`язку заяву з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №411,412,413 від 13.02.2019 року, історичною довідкою за №415 від 13.02.2019 року, наказом «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» за №391/к від 10.06.1998 року.

11 квітня 2019 року відповідач надав рішення зі змінами про відмову в призначенні пенсії за №53, яким продубльовано зміст рішення від 17 січня 2019 року. Відповідачем у даному рішенні наголошено, що відповідно до Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 р. (зі змінами і доповненням) основний документ, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію або за вислугу років, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. Місто Ровеньки, відповідно до Розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014 р. є населеним пунктом, на території якого тимчасово не здійснюють свої повноваження органи державної влади. Заявник довідок про пільговий стаж не надавав. Згідно наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 6 місяців 8 днів. В загальній кількості підземний стаж складає 20 років 4 місяці., що не дає право на призначення пенсії за вислугу років. До підземного та страхового стажу не зараховано періоди роботи з 26.07.1994 року по 31.12.1998 року в якості електрослюсаря підземного, учня гірника очисного вибою підземного та гірника очисного вибою підземного на шахті №71 «Індустрія», м. Ровеньки Луганської області, оскільки в трудовій книжці відсутня дата наказу на прийом, з 01.10.2014 року по 31.05.2015 року та з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року в якості гірника очисного вибою підземного у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів», оскільки відсутні дані про періоди роботи та спеціальний стаж. За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , так як на момент звернення 09.01.2019 року не має необхідного пільгового стажу. Право виходу на пенсію за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набуде за умови продовження пільгової роботи 09.09.2022 року.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування відповідачем для призначення пільгової пенсії довідок та відомостей трудової книжки, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території через неможливість проведення зустрічної перевірки з таким підприємством.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно частини першої зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

- довідка від 13.02.2019 р., № 411 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на ім`я ОСОБА_1 , якою підтверджено, що позивач дійсно працював повний робочий день на Шахті №71 «Індустрія» (а.с. 29);

- довідка від 13.02.2019 р., № 412 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на ім`я ОСОБА_1 , якою підтверджено, що позивач дійсно працював повний робочий день на Шахті №71 «Індустрія» (а.с. 30);;

- довідка від 13.02.2019 р., № 413 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на ім`я ОСОБА_1 , якою підтверджено, що позивач дійсно працював повний робочий день на Шахті №71 «Індустрія» (а.с. 31); ;

- довідка від 13.02.2019 року №414 про те, що ОСОБА_1 дійсно працював на Шахті №71 «Індустрія» із зазначенням періодів роботи (а.с. 32);;

- довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за 1994-1999 роки; (а.с. 28);

- історична довідка від 13.02.2019 р., №415 (а.с. 33).

Стосовно підстави відсутності дати наказів у трудовій книжці як однієї із обставин для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів робот з 10.01.1994 року по 06.08.1999 року суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі №754/14898/15-а.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з наданням зазначених довідок підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Окрім іншого, суд зазначає, що відмова відповідача прийняти до розгляду довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії з тих підстав, що довідки видані на території не контрольованій українською владою, не ґрунтується на діючому законодавстві. Неможливість відповідача здійснити перевірки відомостей в зазначених довідках, законодавством не визначена як підстава для того, щоб вважати їх фіктивними .

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Othersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом з цим, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком, відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про скасування цього рішення обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд критично ставиться до позиції відповідача, викладеної у рішенні №53 від 11.04.2019 року стосовно не зарахування періоду роботи з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року, з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів» через відсутність даних про сплату внесків виходячи з наступного.

Зокрема частиною 1 статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно частини 1 статті 16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

В контексті викладеного, суд вважає, що відмова позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року, з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахта імені Космонавтів» через несплату страхових внесків підприємством-роботодавцем є протиправною, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Стосовно не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивач період роботи з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року на ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» до пільгового стажу за Списком №1, у зв`язку з тим, що відсутні дані про атестацію робочих місць суд зазначає наступне.

Відповідно до порядку проведення атестації робочих місць, затверджений постановою КМУ від 01.08.1992 № 442, атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не раніше одного разу на 5 років. Суд зазначає, що трудова книжка містить відомості про пільговий характер роботи ОСОБА_1 , атестація робочих місць була проведена 03.04.2013 року, Наказ № 13.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі Порядок № 442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів п. 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Таким чином, проведення атестації робочих місць за умовами праці передбачена діючим законодавством України та проводиться згідно з Порядком № 442 та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п. 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.1. Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З урахуванням викладеного вище , суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього повний робочий день на підземних роботах, тобто позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний періоди, записи про спірні періоди роботи, засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірний періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить, відтак не потребує додаткового доказування, та пенсійних орган не мав правових підстав не включати цей періоди роботи до пільгового стажу позивача, а доводи відповідача, викладені у відзиві щодо необхідності додаткових доказів для підтвердження пільгового характеру роботи позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 2 завданням адміністративного судочинства є справедливе,неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд доходить висновків, що позивач при звернення до пенсійного органу с заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії за №53 від 17.01.2019 року та рішення №53 зі змінами про відмову в призначенні пенсії від 11.04.2019 року.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву від 09.01.2019 року ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 10.01.1994 року по 28.04.1994 року, з 26.07.1994 року по 28.02.1995 року, з 01.03.1995 року по 05.11.1998 року, з 06.11.1998 року по 05.12.1998 року, з 06.12.1998 року по 31.12.1998 року; з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року, з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, з 01.03.2017 року по 20.03.2017 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 18 червня 2019 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 18 червня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова