Справа № 480/1425/19
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2019 р. Справа № 480/1425/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Сумської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
19.04.2019 р. до Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Сумської митниці ДФС, в якій просить:
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26 березня 2019 року декларантом позивача до Сумської митниці ДФС подано електронну митну декларацію №UA805180/2019/009576, згідно з якою відповідачеві пред`являвся до митного оформлення транспортний засіб особистого користування легковий автомобіль, що був у використанні-1 шт. Марка HYUNDAI; модель TUCSON ІX35. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2012. Модельний рік виготовлення 2012. Тип кузова універсал. Колір білий. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1591 см3. Потужність двигуна 99 кВт. Номер двигуна: G4FDCZ545697. Відповідає екологічним нормам ЄВРО-5. Кількість місць для сидіння, включно з місцем водія 5. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначені в акті митного огляду, який придбано позивачем у Німеччині за ціною 1863,75 євро.
Підставою коригування митної вартості стало ненадання документів на запит для підтвердження заявленої митної вартості.
На думку позивача, декларантом було подано всі необхідні документи, які належним чином були оформлені та містили необхідну інформацію про вартість товару, та прийняті відповідачем рішення протиправними та з порушенням вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а також безпідставно та необґрунтовано, недобросовісно та упереджено, просить їх скасувати.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час митного оформлення автомобіля марки HYUNDAI; модель TUCSON ІX35, придбаного позивачем, встановлено порушення вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме: до митниці не було надано документи, що підтверджували оплату за імпортований транспортний засіб, та документів, що підтверджували б розмір договірної вартості автомобіля. Тому оскаржуване рішення та картка відмови є правомірними (а.с.64-71).
Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 26 березня 2019 року декларантом позивача до Сумської митниці ДФС подано електронну митну декларацію №UA805180/2019/009576, згідно з якою відповідачеві пред`являвся до митного оформлення транспортний засіб особистого користування легковий автомобіль, що був у використанні-1 шт. Марка HYUNDAI; модель TUCSON ІX35. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2012. Модельний рік виготовлення 2012. Тип кузова універсал. Колір білий. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1591 см3. Потужність двигуна 99 кВт. Номер двигуна: G4FDCZ545697. Відповідає екологічним нормам ЄВРО-5. Кількість місць для сидіння, включно з місцем водія 5. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначені в акті митного огляду, який придбано позивачем у Німеччині за ціною 1863,75 євро (а.с. 17).
Декларантом позивача разом із митною декларацією надіслано до автоматизованої інформаційної системи Інспектор (далі - АСМО) наступні скан-копії документів:
1) Рахунку-фактури (інвойсу) № 71006530 від 04.03.2019 року, який виданий на ім`я позивача від Copart Deutschland GmbH, в якому зазначено, що ціною продажу автомобіля HYUNDAI TUCSON 1X35 з VIN-кодом НОМЕР_1 є 1863,75 євро, та наведено банківські реквізити для оплати його вартості;
2) Банківського платіжного документа, що підтверджує розрахунок між Продавцем транспортного засобу та Позивачем у сумі 1863,75 євро, який містить необхідні ідентифікуючі відомості - номер інвойсу, дату здійснення платежу, VIN-кодом автомобіля позивача НОМЕР_1 та банківські реквізити отримувача-Продавця, які вказано в інвойсі;
3) Акту про проведення огляду № UА209030/2019/020118 від 22.03.2019 року, в якому підтвердженого ідентичність відомостей про пред`явлений до митного огляду транспортний засіб із вказаними в заповненій декларантом митній декларації;
4) Довідки експерта № 759-19 від 25.03.2019 року, в якому зазначені характеристики транспортного засобу позивача;
5) Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та технічного паспорту № НОМЕР_2 від 22.11.2017 року, в яких вказано такі ж технічні характеристики транспортного засобу, як і в заповненій декларантом митній декларації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою коригування митної вартості відповідачем вказано:Спрацювання профілю ризику за кодами 103-1 "Первірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (у тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслубжи" та 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.
Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Для підтвердження заявленої митної вартості декларанту направлено запит на надання додаткових документів.
Тобто, суд наголошує, що в рішенні Сумської митниці ДФС взагалі не вказано, в чому полягає необ`єктивність та недостатність поданих позивачем документів.
При цьому відповідач не бере до уваги всі подані позивачем разом з митною декларацією документи на підтвердження митної вартості товару.
Враховуючи викладене, суд вважає, що декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митниці документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).
Посилання відповідача на те, що сума в первинних документах поданих декларантом, не була підтверджена є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, яка висловлена в постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Крім того, суд наголошує, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення про визначення вартості товару не зазначив з яким саме ідентичним транспортним засобом (країну походження, час експорту та інше) порівнювався наведений транспортний засіб та відповідно до яких критеріїв була визначена спірна вартість транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Сумська митниця ДФС як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.
Щодо судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано договір про надання правничої допомоги від 02.04.2019, квитанцію від 19.04.2019, акт наданих послуг (виконаних робіт) від 19.04.2019 щодо: консультації з питань митного законодавства - 500 грн., ознайомлення з документами, наданими позивачем (2 години робочого часу) - 1000 грн., підготовка процесуальних документів по справі (складання позовної заяви, орієнтовного розрахунку судових витрат, копіювання додатків до позову та оформлення пакету документів до суду, направлення документів на переклад) (6 годин робочого часу) - 4000 грн, підготовка до участі в судовому засіданні 1 інстанції (1 година робочого часу) - 500 грн. (а.с. 14,55,56).
Суд зазначає, що справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому витрати з правничої допомоги щодо підготовки до участі в судовому засіданні 1 інстанції не підлягають задоволенню.
Також, суд наголошує, що в розрахунку суми судових витрат не зазначено детального розрахунку часу підготовки процесуальних документів по справі, а тому суд не може прийняти до уваги наведені витрати (а.с. 55).
Проаналізувавши зроблений представником позивача розрахунок, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн., які складаються з наступного: консультація, ознайомлення з документами.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук