Справа № 140/463/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5024/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Деркач Д.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т.М. о 17 год. 24 хв. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року) у справі № 140/463/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати КДКА Волинської області №083/19 від 21.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 .О. та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватись, серед іншого, виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики. Однак, в оскаржуваному рішенні відсутня правова мотивація висновку щодо порушення позивачем статей 7 та 14 Правил адвокатської етики. У процесі обрання виду дисциплінарного стягнення не враховувались обставини вчинення проступку, його наслідки та особа адвоката. Крім того, оскаржуване рішення підписане членом дисциплінарної комісії адвокатом ОСОБА_3 , який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок позивача, що є порушенням ч. 2 ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.04..2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області від 21.02.2019 № 083/19 про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні не обгрунтовано застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення як зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, а також відсутні посилання на конкретні частини відповідної статті Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка дає право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення ( в оскаржуваному рішенні немає посилань на ч. 2 ст. 31 вказаного Закону України, яка містить юридичну підставу для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю). Відповідач не конкретизував (та не зазначив взагалі), що позивач порушив правила адвокатської етики і чому таке порушення, на його думку, є грубим. Відповідач також не довів належними та допустимими доказами, що обираючи дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю врахував обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката та інші обставини, що передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також суд першої інстанції констатував, що відповідачем було порушено ч.2 ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не може брати участі у голосуванні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що у поданих витягах договорів про надання правової допомоги від 22.10.2018, підписаних скаржницею та адвокатом Величком С.О., відсутні істотні умови притаманні договору про надання правової допомоги, а самі витяг з договору про надання правової допомоги не є тотожними договору, оскільки його наявність передбачає обов`язкове попереднє укладення самого договору про правову допомогу.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що на підставі рішення 23-4-24 Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.10.2008 адвокату Величко С.О. видано свідоцтво № 3483 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 7). На даний час позивач обліковується у Раді адвокатів Волинської області.

13.12.2018 до КДКА Волинської області надійшла скарга від громадянки ОСОБА_5 , в якій заявниця вказувала, що 22.10.2018 між нею та адвокатом ОСОБА_1 були укладені договори про надання правової допомоги, згідно з якими вона заплатила адвокату 30000 грн. Зазначала, що адвокат Величко С.О. взятих на себе зобов`язань відповідно до умов даних договорів майже не виконував. Вона розірвала з ним договори про надання правової допомоги і просила повернути гонорар, однак ОСОБА_1 відмовив їй у поверненні сплачених коштів. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 просила притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с. 13).

24.01.2019 Дисциплінарною палатою КДКА Волинської області прийнято рішення № 082/19 про порушення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_5 щодо бездіяльності адвоката Величка С.О. (а.с. 79).

21.02.2019 на засіданні Дисциплінарної палати КДКА Волинської області було прийнято рішення № 083/19 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього стягнення у вигляді зупинення права за зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці (а.с. 87, 91).

Копію вказаного рішення було отримано позивачем 21.02.2019 (а.с. 86).

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1, 2 ст. 33 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Згідно ст. 34 Закону №5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Положеннями ст. 37 Закону №5076-VI визначено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Згідно статті 39 Закону №5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

За приписами статті 40 вказаного Закону дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення.

Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці.

Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання.

Відповідно до ч. 1 статті 41 Закону №5076-VI, за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Як зазначалось вище 13.12.2018 до КДКА Волинської області надійшла скарга від громадянки ОСОБА_5 на дії адвоката Величка С.О.

За результатами розгляду цієї скарги відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали, на думку відповідача, порушення адвокатом статей 7 та 14 Правил адвокатської етики.

Відповідно до ст. 7 Правил адвокатської етики у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Однак, як зазначив суд першої інстанції у рішенні відповідача не вказано, які дії вчинені позивачем свідчать про недотримання ним ст. 7 Правил адвокатської етики, зокрема, про невикористання своїх знань та професійної майстерності для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України.

Крім цього колегія суддів встановила, що й підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача, що останній на виконання вимог зазначених у витягах з договору про надання правової допомоги від 22.10.2018 вчиняв відповідні дії в інтересах ОСОБА_5 , що і не заперечувалось представником апелянта.

Також потрібно зазначити, що і підтвердив представник апелянта, що в оскаржуваному рішенні не конкретизовано обставини котрі вказували б на наявність порушення чи не дотримання позивачем ст. 7 Правил адвокатської етики, що в свою чергу вказує на необгрунтованість висновків відповідача при покликанні на цю статтю.

Щодо порушення позивачем ст. 14 Правил адвокатської етики то колегія суддів зазначає наступне.

Так відповідно до ст. 14 цих Правил адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.

До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач зокрема дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам ст. 14 Правил адвокатської етики не уклав з заявницею ОСОБА_5 договір про надання правової допомоги, а витяги з договору про надання правової допомоги від 22.10.2018 не є тотожними договору, оскільки з них неможливо встановити весь обсяг повноважень адвоката.

Однак на переконання таки висновки відповідача є помилковими та такими, що спростовані судом першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частиною 1, 3, 5 Закону № 5076-VI встановлено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Статтею 14 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 №5076-VI до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з ч.1 , 3 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної дії, а замовник зобов`язується оплатити послугу виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утриматися від його укладення, а також визначити його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутою з контрагентом домовленості.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, заявниця ОСОБА_5 , не оспорювала факту домовленості між сторонами (нею та позивачем) про надання правової допомоги про що свідчать підписані витяги з договору про надання правової допомоги від 22.10.2018. Однак вказувала на відсутність підписаного договору.

Так з витягів з договору про надання правової допомоги від 22.10.2018, наявних у матеріалах адміністративної справи, вбачається, що між адвокатом Величко С.О. та ОСОБА_6 М, була домовленість, згідно з якою адвокатське бюро бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів клієнта з усіма правами наданими Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а клієнт зобов`язується оплатити адвокатському бюро надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору. У витягах вказані права, які надаються клієнтом адвокатському бюро, зокрема, такі як бути представником клієнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві, відповідачу, третій особі, заявнику, зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав, у тому числі: пред`являти від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов; брати участь у судових засіданнях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта тощо. Вказані витяги з договору підписані та скріплені печаткою (а.с. 10, 11).

Презумпція правомірності правочину, врегульована ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зокрема, як зазначив суд першої інстанції, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень учасників справи правочини, щодо укладення, підписання згаданих вище витягів та здійснення представництва у відповідності до них є правомірними в силу статті 204 ЦК України, оскільки такі судовому порядку не визнавались незаконними, скаржниця питання про їх недійсність не порушувала та умови не оспорювала.

Відтак на думку колегії суддів, відповідачем не доведено наявності з боку позивача дисциплінарного проступку, що є підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки доводи апелянта про невідповідність витягів з договору про надання правової допомоги від 22.10.2018 формі договору, передбаченого ст. 27 Закону № 5076-VI, відсутність у витягах з договору про надання правової допомоги всіх істотних умов необхідних для дійсності договору про надання правової допомоги та відповідно висновок про не укладення такого договору взагалі є безпідставним, та не спростовують висновок суду першої інстанції, що між ОСОБА_5 та позивачем були укладенні договори про надання правової допомоги (названі витягами з договорів) 22.10.2018.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідачем було порушено ч. 2 ст. 41 Закону України №5076-VI, згідно з якою член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не бере участь у голосуванні.

Суд першої інстанції зазначив, з матеріалів справи вбачається, що член дисциплінарної комісії ОСОБА_3 , який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок позивача, брав участь у голосуванні при винесенні оскаржуваного рішення, що підтверджується протоколом № 2/19 засідання Дисциплінарної палати КДКА Волинської області від 21.02.2019 (а.с. 91).

Разом з цим згідно цього протоколу в засіданні Дисциплінарної палати Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області брали участь 12 членів комісії серед яких ОСОБА_3

Згідно результатів голосування з приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за дану пропозицію проголосувало «ЗА» 8 голосів, «ПРОТИ» 3 голоса. Тобто з цього голосування слідує, що хтось один із членів комісії участі в голосуванні не брав і згідно пояснень представника апелянта таким міг і мав бути ОСОБА_3 , який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок позивача.

Відтак колегія суддів не має достатніх доказів, що саме ОСОБА_3 брав участь у голосуванні з приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 вказаного Кодексу передбачено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки апелянтом не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення дисциплінарної палати КДКА Волинської області №083/19 від 21.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 140/463/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року