Справа № 520/3567/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.Справа № 520/3567/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Григорова А.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Близнюківської селищної ради Харківської області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.04.19 року по справі № 520/3567/19

за позовом Заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Близнюківської селищної ради Харківської області

до Державного реєстратора Харківської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Оганян Марії Володимирівни, треті особи Кривородько Володимир Олександрович , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області

про 1) скасування рішення №43626088 державного реєстратора Харківської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Оганян Марії Володимирівни від 23.10.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під реєстраційним номером 206, права власності ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю - склад, літ. "Я-1" загальною площею 1955,2 кв.м., розташоване за адресою: Харківська область, смт.Близнюки, в`їзд Механізаторів, 1,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Близнюківської селищної ради Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Харківської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Оганян Марії Володимирівни, треті особи Кривородько Володимир Олександрович, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в якому просив суд: скасувати рішення №43626088 державного реєстратора Харківської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Оганян Марії Володимирівни від 23.10.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під реєстраційним номером 206, права власності ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю - склад, літ. "Я-1" загальною площею 1955,2 кв.м., розташоване за адресою: Харківська АДРЕСА_1 смт АДРЕСА_2 Механізаторів, 1.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Роз`яснено, що даний спір за сформульованою прокурором вимогою підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 520/3567/19 скасувати, справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», та постанову Верховного Суду України від 25.04.2017 у справі №21-3197а16 зазначив, що державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень, а рішення про проведення державної реєстрації за своєю юридичною природою є рішеннями суб`єкта владних повноважень, які державний реєстратор повинен виносити у порядку, на підставі та у спосіб, визначені Законом. Вказує, що судом першої інстанції невірно визначено предмет спору як право власності на нежитлову будівлю, в той час як предметом даного спору є незаконність реєстраційних дій державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Отже, суб`єктний склад спірних відносин та предмет позовних вимог, на думку позивача, свідчать про публічно-правовий характер даного спору, який пов`язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, тому даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі є хибним, а оскаржувана ухвала - такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що спір виник з приводу реєстрації державним реєстратором Харківської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Оганян Марією Володимирівною прав та їх обтяжень під реєстраційним номером 206, права власності ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю - склад, літ. "Я-1" загальною площею 1955,2 кв.м., розташоване за адресою: Харківська АДРЕСА_3 , смт.Близнюки, в`їзд Механізаторів, 1.

Приймаючи рішення про відмовуу відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що прокурор оскаржує реєстраційну дію (рішення) державного реєстратора, унаслідок вчинення якої фізичною особою - громадянином було набуто право власності на нежитлову будівлю.

Незаконність управлінського рішення державного реєстратора прокурор вбачає у 1) відсутності офіційно зареєстрованих відомостей про передачу (надання) особі земельної ділянки під будинком, 2) відсутності рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, 3) відсутності дозволу на здійснення будівництва. Прокурор кваліфікує нежитлову будівлю, на яке особою було набуто право власності як самочинне будівництво, і заявляє вимогу, спрямовану на припинення подальшого існування цивільного права - права власності особи на об`єкт нерухомості.

Вирішуючи питання про наявність перешкод для відкриття провадження в адміністративній справі, суддя виходить із дійсної правової природи спірних суспільних відносин, які хоча і відбуваються за участю владного суб`єкта - державного реєстратора речових прав на нерухоме майно у порядку Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", проте стосуються виключно набуття особою цивільного права (права власності на об`єкт нерухомості), тобто виникають поза межами публічно-правових відносин.

В даній справі прокурор формально оскаржує управлінське рішення владного суб`єкта, проте прагне до припинення подальшого існування набутого приватною особою цивільного права на нежитлову будівлю.

Отже, з огляду на те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані із скасуванням реєстрації майнових прав третіх осіб, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вищенаведений висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 30.01.2019 по справі №826/26802/15, 20.03.2019 по справі № 587/2110/16-ц, від 21.03.2018 по справі № 802/1792/17-а, від 24.04.2018 по справі №825/478/17, від 06.06.2018 по справі № 826/12559/16, від 06.06.2018 по справі № 810/2421/16, від 13.06.2018 по справі № 816/2317/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вказано у ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад цього спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами Цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Близнюківської селищної ради Харківської області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року по справі № 520/3567/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров О.П. Лях
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року