Справа № 200/2313/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року справа №200/2313/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 р. (у повному обсязі виготовлено 17 квітня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/2313/19-а (головуючий І інстанції суддя Кошкош О.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства "ГРЕТА" до Донецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Грета» звернулось до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 700010/2019/00006 від 24.01.2019 року Донецької митниці Державної фіскальної служби; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17 травня 2019 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700010/2019/00006 від 24.01.2019 Донецької митниці Державної фіскальної служби України.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 119-121).

Представник відповідача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ст.ст. 257, 337, 257, 293, 4, 280, 281, 36, 43, 44, 48 Митного кодексу України.; Протокол 1 до Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 року № 1678.

Апелянт вважає, що при оформленні МД № UA700010/2019/000217 від 16.01.2019 року декларантом ПрАТ «Грета» в гр. 36 МД було зазначено код преференції «410/000/000» відповідно до Класифікатора № 1011, яка, на думку позивача, мала бути застосована до спірного товару на підставі положень Угоди про асоціацію. На підтвердження застосування вказаної пільги по сплаті ввізного мита на товар «термопари» позивачем надано документ, передбачений Протоколом I до Угоди про асоціацію, а саме: декларацію інвойс, складену уповноваженим експортером на інвойсі № PV 175709 від 12.12.2018 року. Проте, при здійсненні заходів митного контролю, посадовою особою відповідача встановлений факт невідповідності тексту декларації інвойс (наданої до митного оформлення) тексту декларації інвойсу, наведеному у Додатку IV Протоколу I до Угоди про асоціацію.

У зв`язку з зазначеними обставинами, була оформлена та видана Картка відмови в митному оформленні від 16.01.2019 року.

В подальшому, 24 січня 2019 року декларантом позивача подано нову МД № UA700010/2019/000390 з урахуванням виданої Картки відмови від 16.01.2019 року. Разом з тим, наданий декларантом документ «Preferential proof of Original For Invoice № PV 175709 dd 12.12.2018», який отриманий після експортування спірного товару, не містить дати його видачі, що позбавляє можливості розглядати даний документ при митному оформленні як документ про походження товару.

За таких обставин, Картка відмови в митному оформленні від 25.01.2019 року містить обгрунтування причин відмови у митному оформленні та вказівку на необхідність надання нової МД з зазначенням гр. 36 преференції 000/000/000 або надання належним чином оформлених документів про походження товарів відповідно до вимог Протоколу I.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство Грета (ідентифікаційний код № 00153488, 84205, Донецька область, м.Дружківка, вул..Чайковського 1) зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом 11.12.1995 року, діє на підставі статуту (а.с. 7).

15.12.2016 між ПАТ «Грета» (покупець) та "Orkli S.Coop» (Іспания) (продавець), укладено контракт постачання товару термопари модель Т100/1488, модель 1350/193К-300, модель 1350/193К-500, з додатками та додатковими угодами (а.с. 8-18).

Поставка товару здійснюється продавцем згідно з міжнародними правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

До митного поста "Краматорськ" Донецької митниці ПрАТ «Грета» подано в порядку електронного декларування митну декларацію від 16.01.2019 № UA 700010.2019.000217 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: термопари модель Т100/1488, модель і350/193К-300, модель 1350/193К-500 (а.с.83).

У графі 36 митної декларації декларантом вказана преференція за кодом 410/000/000.

Донецькою митницею виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2019 № UA 700010/2019/00003 із вказівкою на неможливість застосування преференційного режиму, у зв`язку з тим, що преференцію визначено на підставі декларації інвойсу складеної уповноваженим експортером PV175709 від 12.12.2018. Текст декларації інвойсу не відповідає наведеному у додатку ІV Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами (далі Угода).

Запропоновано подати нову МД із зазначенням в гр. 36 МД коду преференції 000/000/000 або надати належним чином оформлені документи про походження товарів відповідно до вимог Протоколу І до Угоди (а.с.85).

24 січня 2019 року позивачем повторно подано в порядку електронного декларування митну декларацію № UA 700010.2019.000390 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: термопари модель Т100/1488, модель і350/193К-300, модель 1350/193К-500 (а.с.86).

У графі 36 митної декларації декларантом вказана преференція за кодом 410/000/000.

24 січня 2019 року Донецькою митницею виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 700010/2019/00006 із вказівкою на неможливість застосування преференційного режиму, у зв`язку з тим, що преференцію визначено на підставі декларації інвойсу складеної уповноваженим експортером на документі - преференційне походження товару до рахунку PV175709. Зазначений документ не має номеру та не має дати складання, що не відповідає вимогам наведеним у Додатку ІV Протоколу І до Угоди, в частині оформлення декларації інвойсу.

Запропоновано подати нову МД із зазначенням в гр. 36 МД коду преференції 000/000/000 або надати належним чином оформлені документи про походження товарів відповідно до вимог Протоколу І до Угоди

Відповідно до графи 4 EМД на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подані: «Preferential proof at Original For Invoice» (Преференційне походження товару до рахунку) PV175709 від 12.12.2018, Міжнародна товарно-транспортна накладна №0046212 від 12.12.2018, UA700010.2019.000217.001 від 16.01.2019, UA700010.2019.00003 від 16.01.2019, Рахунок-фактура СФ-0000800 від 12.12.2018 (а.с. 26-53, 88-89).

25 січня 2019 року позивачем для випуску товару у вільний обіг подано в порядку електронного декларування митну декларацію № UA 700010.2019.000397 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: термопари модель Т100/1488, модель і350/193К-300, модель 1350/193К-500, без застосування преференційної ставки (а.с.86).

Позивач не погодився із Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.01.2019 № UA 700010/2019/00006 та оскаржив його до суду.

При вирішення справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 5 статті 280 Митного кодексу України передбачено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Королівство Іспанія є державою-членом, з якою Україна уклала вказану Угоду.

Частиною першою статті 281 цього Кодексу передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

При цьому, статтею 43 указаного Кодексу передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Пунктом 5 частини третьої статті 44 Митного кодексу України документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо це передбачено міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Згідно з умовами вказаної Угоди її Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цього кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу 1 (Протокол щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва) до Угоди товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку до цього Протоколу.

У статті 22 Протоколу 1 до Угоди зазначені наступні умови складання декларації інвойс:

1. Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена: затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу,

або експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

2. Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

3. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

4. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами.

5. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно.

6. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

У Додатку IV «Текст декларації інвойс» Протоколу 1 до Угоди визначено, якщо оформлення декларації здійснюється уповноваженим експортером, номер митного уповноваження повинен бути зазначений у цьому місці. Якщо оформлення декларації здійснюється не уповноваженим експортером, слова в дужках залишаються без заповненням або залишається вільне місце. Ці свідчення можуть не зазначатись, якщо інформація міститься безпосередньо в документі.

Відповідно до ст. 30 Протоколу І до Угоди виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження й документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє ipso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо встановлено у належний спосіб, що цей документ відповідає представленим товарам.

Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як помилки друку, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не спричиняють сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою отримання преференційного режиму для підтвердження країни походження товару позивачем подано до Донецької митниці декларацію інвойс «Preferential proof at Original For Invoice» (Преференційне походження товару до рахунку) PV175709 від 12.12.2018, заповнене експертом, в якому підтверджено походження товару з Європейського Союзу. У зазначеному документі вказані номер та дата складання рахунку (а.с. 26).

Відповідачем зазначено, що вказаний документ не має номеру та дати складання. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки на документі - Preferential proof at Original For Invoice» (Преференційне походження товару до рахунку) вказано номер - PV175709, та дата - 12.12.2018.

За таких обставин, невідповідність дати документи є припущенням апелянта, та не підтверджена жодним доказом. Будь-які розбіжності про країну проходження товару в декларації інвойсу чи інших документах відсутні.

Таким чином, декларація інвойс «Preferential proof at Original For Invoice» (Преференційне походження товару до рахунку) PV175709 від 12.12.2018 оформлена належним чином, містить достовірні відомості та підтверджує країну походження товару (Іспанія).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновків відповідача про неправомірне застосування позивачем преференційного режиму на підставі декларації інвойсу PV175709 від 12.12.2018.

Згідно з частинами першою та другою статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Отже, з цього слід зробити висновок про те, що у відповідача були відсутні підстави для виникнення ґрунтованих сумнівів відносно повноти відомостей, зазначених в документі про походження товару. Відтак, позивач діяв правомірно при митному оформленні товару, а рішення відповідача не містять обґрунтованих підстав для їх не прийняття.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що приймаючи Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.01.2019 року він діяв правомірно.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 700010/2019/00006 від 24.01.2019 року Донецької митниці Державної фіскальної служби підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 р. у справі № 200/2313/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко