Справа № 760/24851/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника відповідача: - Панька В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт № 73 протоколу № 101 від 29 вересня 2017 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується позивача;

- зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності з 26.01.2016 року від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідності та ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Міністерства оборони України, викладена у пункті 73 протоколу № 101 від 29 вересня 2017 року у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, оскільки право на грошовому допомогу у позивача наступило в момент встановлення інвалідності, а саме з 26.01.2016 року та станом на час звернення до відповідача за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач не скористався своїм правом на отримання допомоги.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 01.08.1975 р. по 29.01.1996 р. проходив військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу і далі у Збройних Силах України. З 20.04.1988 р. по 22.07.1988 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

31.12.1995 р. наказом Міністра оборони України № 02167 позивача звільнено в запас за пунктом 65 підпункту «г» у зв`язку з скороченням штатів.

Із списків частини позивач виключений з 30.01.1996 р. наказом командира в/ч 63148 №04 від 30.01.1996р.

10.05.1995 р. довідкою №809, восьмидесятою поліклінікою Одеського військового округу встановлено причинний зв`язок захворювання позивача, «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

03.02.2016 р. на підставі первинного огляду, позивач став інвалідом ІІІ групи безстроково з 26.01.2016 р., що підтверджується випискою з акта огляду в МСЕК» Серії 12ААА №121395, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зазначені обставини також підтверджуються посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 , виданого 17.02.2016 р.

11.07.2017 р. позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу направлення висновку і його документів комісії Міністерства оборони України для прийняття рішення про призначення або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС., у відповідності до ст.. 16 Закону України №2011 та Порядку № 975.

Відповідно до листа від 17.07.2017 р. №216/1/ОГД, Харківський ОВК повідомив позивача про те, що висновок та пакет документів стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, оформлені ІНФОРМАЦІЯ_2 та надіслані на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання призначення або відмови в призначенні зазначеної допомоги.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2017 р. № 82, відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975, майору в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звільненому 30.01.1996 р., який є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, на підставі довідки МСЕК серія 12 ААА № 121395 від 26.01.2016 р. у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 2067000 грн. 00 коп.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2017 р. № 101, Міноборони прийняло рішення про скасування пункту 10 протоколу засідання комісії Міноборони від 11.08.2017 р. № 82 та відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, мотивоване наступним.

Під час додаткового вивчення документів встановлено, що ОСОБА_1 отримав компенсаційну суму за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особа, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 189 грн. 60 коп., яку в подальшому самостійно здав в дохід Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 7 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

ОСОБА_1 скористався правом на отримання компенсаційної суми відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Факт повернення до державного бюджету отриманої одноразової грошової компенсації не дає підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки заявник скористався своїм правом на отримання компенсації, а рішення про її повернення заявник прийняв самостійно.

Вважаючи пункт № 73 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2017 р. № 101 протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, яка була чинною на момент звернення за отриманням допомоги встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктами 6, 9 ст. 163 вищевказаного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Так, як було зазначено раніше, ОСОБА_1 , з 01.08.1975 р. по 29.01.1996 р. проходив військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу і далі у Збройних Силах України. З 20.04.1988 р. по 22.07.1988 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

10.05.1995 р. довідкою №809, восьмидесятою поліклінікою Одеського військового округу встановлено причинний зв`язок захворювання позивача, «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Причинний зв`язок захворювання позивача, «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» підтверджується також випискою з акта огляду в МСЕК» Серії 12ААА №121395 від 03.02.2016 року, отже, на переконання колегії суддів, ОСОБА_1 відповідно до норм чинного (станом на 2016 рік) законодавства має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням останньому ІІІ групи інвалідності.

Даний висновок в повній мірі підтверджується також тим фактом, що згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2017 р. № 82, відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975, майору в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звільненому 30.01.1996 р., який є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, на підставі довідки МСЕК серія 12 ААА № 121395 від 26.01.2016 р. у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 2067000 грн. 00 коп.

Разом з тим, як було вже зазначено, згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2017 р. № 101, Міноборони прийняло рішення про скасування пункту 10 протоколу засідання комісії Міноборони від 11.08.2017 р. № 82 та відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, мотивоване наступним.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало наступне: «під час додаткового вивчення документів встановлено, що ОСОБА_1 отримав компенсаційну суму за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особа, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 189 грн. 60 коп., яку в подальшому самостійно здав в дохід Державного бюджету України».

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Станом на дату розгляду справи рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року у справі № 1-11/2018 (3830/15) визнано неконституційною ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Застосуванню підлягає ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в наступній редакції: особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України.

Таким чином, позивач має право на отримання й інших пільг та компенсацій, передбачених законами України.

Дійсно, матеріалами справи встановлено, що позивачу у червні 2016 року була виплачена одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІІ групі інвалідності в розмірі 189,60 грн., відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації № 07-16/2223 від 29.06.2017 р.

Разом з тим, зазначена сума була повернута позивачем на рахунок державного бюджету України 30.06.2017 р., що підтверджується листом Управління Державної казначейської служби України у Богодухівському районі Харківської області від 06.07.2017 р. № 03-50/695.

На переконання суду, повернення компенсації, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що станом на час звернення до відповідача за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач не скористався своїм правом на отримання допомоги, а тому відмова у її виплаті з цих підстав не ґрунтується на законі.

Даний факт підтверджується також змістом довідки від 04.07.2017 р. № 375/2, Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» відповідно до якої, ОСОБА_1 , який проходив службу у підрозділах Міністерства оборони України, страхову суму по державному обов`язковому особистому страхуванню не одержував.
Необґрунтованими є доводи відповідача щодо того, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішує питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень (Міністерства оборони України), з огляду на те, що відповідно до резолютивної частини судового рішення відповідача зобов`язано не «призначити та виплатити одноразову грошову допомогу», а «зобов`язати розглянути питання щодо призначення та виплати», що не є тотожним та не є втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2019 року.