Справа № 440/4192/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 440/4192/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Пилипенка А.К.

представника відповідача Сулими А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 29.01.19 року по справі № 440/4192/18

за позовом Приватного підприємства "Геологія"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги і рішення,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року позивач, Приватне підприємство "Геологія" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми "Ю" від 18.09.2018 №31569-17/1602, а також рішення про опис майна у податкову заставу від 18.09.2018 №80/1602.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ПП "Геологія" відсутній борг з податку на додану вартість (надалі - ПДВ), визначений спірною вимогою відповідача, оскільки підприємство своєчасно сплачувало власні податкові зобов`язання, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Так само, зобов`язання за січень - лютий 2015 року підприємство сплатило своєчасно, однак кошти не були вчасно зараховані з вини банківської установи, факт про що доведений судом у справі №816/749/16.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року позов Приватного підприємства "Геологія" (вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги і рішення задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області форми "Ю" від 18.09.2018 №31569-17/1602.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу від 18.09.2018 №80/1602.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне підприємство "Геологія" () зареєстроване як юридична особа 26.10.2000, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1 000306 (т.1 а.с. 58-59).

17.10.2018 на адресу позивача засобами поштового зв`язку надійшла податкова вимога ГУ ДФС у Полтавській області №31569-17/1602 від 18.09.2018 форми «Ю», якою визначено, що станом на 17.09.2018 підприємство має податковий борг з ПДВ у сумі 65475,24 грн та міститься вимога про необхідність термінової сплати вказаної суми податкового боргу.

Разом з вимогою позивач отримав рішення ГУ ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу №80/1602 від 18.09.2018 (т. 1 а.с. 12-15).

Користуючись правом на оскарження, підприємством у встановлений законом строк в порядку ст. 56 ПК України було подано скаргу до Державної фіскальної служби України на вимогу №31569-17/1602 від 18.09.2018 та рішення відповідача №80/1602 від 18.09.2018 (т. 1 а.с. 16-19).

08.11.2018 засобами поштового зв`язку на адресу підприємства надійшло рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 30.10.2018 за вих. №35284/6/99-99-17-05-15, відповідно до якого оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу ПП "Геологія" - без задоволення (т. 1 а.с. 20-23).

Не погоджуючись із правомірністю рішень ГУ ДФС у Полтавській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що облік податкової заборгованості з ПДВ починаючи з 2015 року є безпідставним, оскільки у відповідача були відсутні фактичні підстави стверджувати про факт несвоєчасної чи не в повному обсязі сплати ПП "Геологія" власних грошових зобов`язань з ПДВ за період січень-лютий 2015 року з урахуванням висновків суду, сформульованих у 2016 році у справі №816/749/16.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

З матеріалів справи вбачається, що причиною утворення недоїмки з ПДВ, розмір якої на сьогодні становить 65 475,24 грн з урахуванням штрафу та пені, стало несвоєчасне, з вини банківської установи, надходження до державного бюджету своєчасно сплачених позивачем сум на погашення самостійно задекларованого грошового зобов`язання з ПДВ за січень-лютий 2015 року. У зв`язку з цим усі наступні здійснені позивачем поточні платежі з 2015 року по 2018 рік, відповідно до приписів пункту 87.9 статті 87 ПК України, в автоматичному режимі зараховувалися відповідачем на погашення недоїмки у порядку календарної черговості з нарахуванням штрафу та пені.

Податкові вимоги, які випливають з вищенаведених обставин несвоєчасної або не в повному обсязі сплати платником податкової заборгованості з ПДВ, надсилалися позивачу і раніше, а тому неодноразово були предметом судового розгляду.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 у справі №816/749/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016, позов ПП "Геологія" до Кременчуцької ОДПІ ГУДФС у Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Кременчуцької ОДПІ ГУДФС у Полтавській області №35-15/53 від 05.04.2015 за узгодженими грошовими зобов`язаннями з ПДВ на суму 20 860,99 грн (т. 1 а.с. 50-57).

В межах справи №816/749/16 судом були встановлені наступні обставини.

18.03.2015 ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, у якій самостійно нараховано до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 8 064,00 грн.

26.02.2015 ПП "Геологія" було подано до Комсомольського відділення № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" платіжне доручення від 26.02.2015 № 40 на суму 21549,00 грн з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за січень 2015 року" та 30.03.2015 - платіжне доручення від 30.03.2015 № 53 на суму 8 064,00 грн з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за лютий 2015 року". Вказані платіжні доручення банківська установа прийняла до виконання, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученнями з відмітками банку від 26.02.2015 та 30.03.2015.

ПП "Геологія" повідомило контролюючий орган листами про не проведення Комсомольським відділенням № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" платежів з податку на додану вартість за січень, лютий 2015 року.

05.04.2015 Кременчуцькою ОДПІ винесена податкова вимога №35-15/53 за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на додану вартість на суму 20 860,99 грн.

При цьому, відповідно до банківських виписок ПП "Геологія" станом на 26.02.2015, тобто на момент подачі до банківської установи платіжного доручення від 26.02.2015 № 40 про перерахування до Державного бюджету податкового зобов`язання з ПДВ на суму 21549,00 грн, залишок коштів на рахунку позивача був у достатній сумі для погашення вказаного зобов`язання (271212,66 грн), станом на 30.03.2015, тобто на момент подачі до банківської установи платіжного доручення від 30.03.2015 № 53 про перерахування до Державного бюджету податкового зобов`язання з ПДВ на суму 8 064,00 грн, - залишок коштів на рахунку позивача був у достатній сумі для погашення вказаного зобов`язання (31998,06 грн).

Разом з тим, перерахування зазначених коштів до бюджету у вказаний період не відбулося, що свідчить про невиконання банківською установою переказу грошових коштів за платіжними дорученнями від 26.02.2015 № 40, від 30.03.2015 № 53. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про те, що подання до установи банку платіжних доручень на перерахування грошових зобов`язань здійснено позивачем у встановлений податковим законодавством строк, а відтак обов`язок позивача щодо сплати таких грошових зобов`язань у вказаній сумі припинився.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з цим обставини, встановлені судом у справі №816/749/16 не підлягають доказуванню при розгляді даної адміністративної справи і мали би бути враховані відповідачем під час винесення спірної податкової вимоги з урахуванням сплачених позивачем поточних грошових зобов`язань з ПДВ.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що датою сплати податкового зобов`язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, тобто саме з фактом подання платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов`язує настання певних правових наслідків, зокрема, своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Відповідно у відповідача відсутні й правові передумови, визначені пунктом 87.9 статті 87 ПК України, для зарахування поточних платежів позивача в рахунок погашення існуючої податкової заборгованості з ПДВ.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постановах від 07.02.2018 у справі №808/9458/14 (ЄДРСР №72089383), від 03.05.2018 у справі №826/11432/17 (ЄДРСР №73811358), від 26.06.2018 у справі №826/18513/16 (ЄДРСР №74992457), від 04.12.2018 у справі 826/3671/17 (ЄДРСР №78325917).

Отже, рішення про опис майна у податкову заставу №80/1602 від 18.09.2018 було прийнято відповідачем лише за наявності формальних підстав без урахування фактичних обставин сплати позивачем власних грошових зобов`язань перед бюджетом.

25.09.2018 року відповідно до запису ГУ ДФС у Полтавській області у базі даних в системі електронного адміністрування ПДВ, платником було сплачено суму в розмірі 78 146,00 грн згідно з платiжним дорученням №48107530 вiд 25.09.2018, чим фактично погашено суму боргу 65 475,24 грн, визначену у оскаржуваній податковій вимозі (а.с. 100 т. 3).

Колегія суддів наголошує, що за відсутності факту існування податкової заборгованості, підтвердженого відповідною податковою вимогою, відсутні й правові передумови для виникнення у податкового органу права податкової застави, визначені статтею 89 ПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу №80/1602 від 18.09.2018 також підлягає скасуванню, як протиправне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що облік податкової заборгованості з ПДВ починаючи з 2015 року є безпідставним, оскільки у відповідача були відсутні фактичні підстави стверджувати про факт несвоєчасної чи не в повному обсязі сплати ПП "Геологія" власних грошових зобов`язань з ПДВ за період січень-лютий 2015 року з урахуванням висновків суду, сформульованих у 2016 році у справі №816/749/16.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року по справі № 440/4192/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року по справі № 440/4192/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року