Справа № 826/16001/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу в частині, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 31 від 23.03.2018;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2017 під час огляду органами МСЕК позивача вперше визнано інвалідом І групи (безтермінове), внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12 AAA № 598411 від 18.12.2017). З метою реалізації соціального правового захисту військовослужбовців, передбаченого Конституцією України, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач звернувся із заявою та доданими документами до неї до обласного військового комісаріату про направлення їх до Міністерства оборони України на комісію для розгляду питання, щодо виплати одноразової грошової допомоги як інваліду війни другої групи. Натомість, Міністерство оброни України у Протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийшло до протиправного висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

У відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що перша група інвалідності позивачу встановлена під час повторного огляду після встановленого законодавством дворічного строку, тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 10 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 31 від 23.03.2018.

Зобов`язано Міністерство оборони України (адреса, 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект 6, ) прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; іпн. НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків даного рішення суду.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що в даному випадку задоволення позовних вимог про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є дотримання судом гарантій на те, що спір між позивачем і МОУ буде остаточно вирішиним.

Апелянт - МОУ вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи позивач проходив військову службу в складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги в Демократичній Республіці Афганістан з 01.02.1980 по 20.05.1981.

Протоколом засідання Військово лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 281 від 06.10.2017 встановлено, що захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААА №598411 від 27.12.2017, ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності з 18.12.2017 безтерміново; причина інвалідності - захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

03.01.2018 територіальним Управлінням праці та соціального захисту населення позивачу видану посвідчення ветерана війни інваліда війни І групи серії НОМЕР_2 .

В подальшому позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності до якої були подані необхідні документи.

Проте, 23.03.2018 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом № 31 від 23.03.2018, позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги.

Згідно вказаного протоколу, позивач 28.09.1989 звільнений з військової служби; 25.03.2008 під час первинного огляду МСЕК йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія АВ № 000518 від 22.04.2008), та 18.02.2017 під час повторного огляду йому встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з протоколу заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України № 3597-IV від 04.04.2006 «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також, ОСОБА_1 групу та причину інвалідності змінено понад дворічний термін.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ від 25.03.1992).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ).

Згідно пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2232-ХІІ від 25.03.1992 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 16 Закону № 2232-ХІІ від 25.03.1992 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Також, згідно частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2232-ХІІ від 25.03.1992 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (в редакції, яка була чинна на час встановлення позивачу І групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом б) частини першої статті 16-2 Закону 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

Згідно з підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір одноразової грошової допомоги у разі інвалідності такої категорії осіб залежить від часу встановлення групи інвалідності, тобто від дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, оскільки таке право не пов`язується з часом звільнення його з військової служби, а пов`язується з фактом і часом встановлення йому інвалідності як звільненому зі служби військовослужбовцю, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

При цьому, відповідачем не надано будь яких доказів на підтвердження того, що 25.03.2008 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності з підстав отримання захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та він мав право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975.

Згідно з частиною другої та четвертої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для призначення військовослужбовцям пенсії до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у військових формуваннях колишнього СРСР, тому у питаннях соціального захисту останні прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.

Так, абзацом 9 пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та інших військових формуваннях колишнього СРСР, інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що позивачу було встановлено вищу групу інвалідності І групу, колегія суддів не приймає до уваги посилання щодо порушення строків отримання одноразової грошової допомоги.

Щодо доводів в апеляційній скарзі позивача про наявність підстав для зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, оскільки такі дії належать до компетенції суду та не є дискреційними повноваженнями відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 Постанови № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 245 КАС України у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що Міноборони прийняло одне із передбачених Порядком № 975 рішень, а саме про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на отримання останньої, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є саме зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до приписів Порядку № 975 та статті 16 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому, слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а інших підстав для відмови відповідачем не зазначено, що свідчить про подання позивачем всіх відповідних документів, і іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували ефективний захист прав і свобод позивача. Отже, в даному випадку застосування зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі № 336/2660/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Міністерства оброни України прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків судового рішення, з ухваленням нової постанови про задоволення позову шляхом зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача задовольнити, апеляційну скаргу частковому задоволенню, а рішення суду скасувати в частині.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків даного рішення суду та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу в частині, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна