Справа № 1140/3295/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3295/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 р. (суддя Сагун А.В.) в адміністративній справі №1140/3295/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № КР2933/391/АВ/ТД-ФС від 21.11.2018 у розмірі 111690,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 р. позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржене рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вказує, що в ході інспекційного відвідування 05.11.2018 за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 в магазині «Берізка» (м. Кропивницький, вул. Аерофлотська, 5, біля Кіровоградської центральної районної лікарні) за прилавком виконувала роботу продавця ОСОБА_2 , а саме здійснювала продаж продовольчих товарів, що було зафіксовано засобом фототехніки. Трудовий договір між ФОП та продавцем ОСОБА_2 не укладений, а фактично працівник працював та був допущений до роботи щонайменше з 05.11.2018. Скаржник стверджує, що судом не враховано покази свідків відповідача, а саме свідок ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_2 здійснювала продаж товару, обслуговувала клієнта за відсутності в магазині свого чоловіка. Свідок ОСОБА_4 в своїх показах зазначила, що неодноразово особисто купувала товари у магазині «Берізка», який належить ФОП ОСОБА_1 і завжди її обслуговувала жінка, хоча сам ФОП ОСОБА_1 стверджує, що працює в магазині особисто та найманих працівників не має.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

На підставі наказу Управління Держпраці у Кіровоградській області від 05.11.2018 №1549 та направлення на проведення перевірки від 05.11.2018 №1549/02.9, враховуючи службову записку ОСОБА_4 з інформацією про порушення законодавства про працю від 05.11.2018, головним державним інспектором Управління Держпраці у Кіровоградській області Махно Н.В., за участю ОСОБА_5 проведено інспекційне відвідування в фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 з 05.11.2018 по 06.11.2018 з питань трудового договору та дотримання його умов (а.с. 36-38). Направлення отримав ФОП ОСОБА_1 під підпис 05.11.2018 (а.с. 38). За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР2933/391/АВ від 06.11.2018. В акті зафіксовано порушення ст. 24 та 21 КЗпП України (а.с. 39-41). 06 листопада 2018 року інспектором праці винесено припис №КР2933/391/АВ/П ФОП ОСОБА_1 ., яким зобов`язано усунути порушення ст.21 та ст.24 КЗпПУ, термін виконання припису встановлено до 06.12.2018 (а.с. 50-51). Постановою № КР2933/391/АВ/ТД-ФС від 21.11.2018 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 111690 грн.(а.с.8)

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведений факт наявності трудових відносин між позивачем та його дружиною ОСОБА_2 , тому позивач не може бути притягнений до відповідальності за допуск працівника до роботи без укладення трудового договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України. Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У відповідності до статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, визначальним для вирішення спірних відносин у цій справі є встановлення факту використання позивачем, як фізичною особою-підприємцем, найманої праці громадянки ОСОБА_2 та наявність ознак трудових правовідносин між ними.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 , оскільки інспектор Управління Державної служби України з питань праці у Кіровоградській області не купував товар у ОСОБА_2 та не вчиняв жодних інших дій на підтвердження факту наявності саме трудових відносин, з визначенням характеру цих взаємовідносин та службових обов`язків ОСОБА_2 Сама фотографія ОСОБА_2 в магазині не може бути доказом неоформлених трудових відноси між нею та її чоловіком.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 (а.с. 57). На підтвердження того, що ОСОБА_2 не може працювати у магазині "Берізка", надано виписку з медичної карти на підтвердження того, що вона доглядає за своєю матір`ю-інвалідом 1 групи без обох ніг (а.с. 56).

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 р. в адміністративній справі №1140/3295/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 12 червня 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук