Справа № 200/3704/19-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 р. Справа№200/3704/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2019 року шляхом надіслання поштою позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача-1, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Донецькій області, відповідача-2, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, у якому просив:

- зобов`язати Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області, Головне управління Державної фіскальної служби в Донецькій області прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» Уточнюючу податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, якою зменшено податкове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» з плати за землю за 2014 рік в сумі 10145,24 гривень;

- зобов`язати Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області, Головне управління Державної фіскальної служби в Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» (ідентифікаційний код 20390687) шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі 10145,24 гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно не прийнято уточнюючу декларацію земельного податку через перевищення строку для її подання. Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки. ТОВ Фірма «Візантія» звільнено від сплати орендної плати за землю у період з 14.04.2014 по 07.06.2016 відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII та розпоряджень Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року та №1275-р від 2 грудня 2015 року.

Відповідачі подали відзив на адміністративний позов, в якому вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмови в їх задоволенні з наступних підстав. Позивач перебуває на обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, зокрема, є платником земельного податку з юридичних осіб. 23.11.2017 позивачем подано до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області за користування земельними ділянками, уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності), якими було нараховані до зменшення податкові зобов`язання з орендної плати, а саме за 2014 рік уточнююча сума складає 10145,24 гривень. Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей. Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон №1669-VII) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Згідно до статті 10 Закону №1669-VII єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Податковим кодексом України, Законом України від 06.10.1998 №161-XIV «Про оренду землі», договором оренди землі не передбачено пільги щодо сплати орендної плати. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункту 30.2 статті 30 ПК України). Відповідно до пункту 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга надається шляхом, зокрема, звільнення від сплати податку та збору. Податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції, виключно Кодексу, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до ПК України (пункт 30.5 статті 30 ПК України). Платники податків, у яких у зв`язку з проведенням заходів з подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України існує ймовірність несвоєчасної сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) або відсутня можливість їх сплати, мають право на отримання відстрочення (розстрочення) таких грошових зобов`язань (податкового боргу). Розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків передбачено статті 100 ПК України. Перелік обставин, що є підставами для відстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) та підтверджуючих ці обставини документів, наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235. Згідно з пункту 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до нього. Відповідно до пункту 38.7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб. Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб або юридичних осіб. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких м. Маріуполь не входить. Таким чином, ПК України не визначено право податкового органу приймати рішення про звільнення платника з плати за землю від виконання обов`язків по його сплаті. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі м. Маріуполь Донецької області повинні сплачувати земельний податок або орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальних підставах. При цьому у відповідності до абзацу 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Статтею 102 ПК України, в свою чергу, визначається строк у 1095 днів, що відраховується від дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Отже, пунктом 50.1 статті 50 ПК України надається платнику податків право на надання уточнюючих податкових декларацій у межах строку, встановленого статтею 102 цього Кодексу. За таких обставин, уточнююча податкова декларація за 2014 рік, яка була направлена до контролюючого органу лише 23.11.2017, вважається такою, що подана з порушенням строків.

18 березня 2019 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення недоліків.

15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» зареєстровано в якості юридичної особи 11.07.1994 про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесений запис 1 004016, та перебуває на обліку в Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №005327 ТОВ Фірма «Візантія» є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,6168 га розташованої у м. Маріуполі по пр. Ілліча,141 (а.с. 8-11).

ТОВ Фірма «Візантія» є платником земельного податку з юридичних осіб до місцевого бюджету на території Маріупольської міської ради (КОАТУУ ).

19 лютого 2014 року TOB Фірма «Візантія» подало звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, в якій самостійно визначило орендну плату з юридичних осіб до сплати в сумі 14211,23 гривень (а.с. 12-17).

23 листопада 2017 року TOB Фірма «Візантія» подано уточнюючу податкову декларацію за 2014 рік, в якій зменшило орендну плату з юридичних осіб на 10145,24 гривень (а.с. 18-22).

Згідно квитанції №1 від 23.11.2017 уточнюючу податкову декларацію за 2014 рік не була прийнята. Виявлені помилки: «Документ не може бути прийнятий порушено вимоги пункту 49.8 статті 49, статті 102 ПК України, а саме в податковому документі заповнено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Звітний (податковий) період» - 2014 рік, оскільки минув термін давності (а.с. 23).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За приписами пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (пункт 286.3 статті 286 ПК України).

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За приписами статті 102 ПК України загальний строк давності складає 1095 днів.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 № 557, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за № 959/30827, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Згідно абзацу 5 підпункту 2 пункту 2 розділу IV «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, якщо Звітний документ оформлено з порушеннями, платнику надається письмове повідомлення про відмову у його прийнятті із зазначенням причин такої відмови. Звітний документ реєструється в інформаційній системі органів ДФС з ознакою «Вважається неподаним» та інформацією про причини відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що позивачем звітна податкова декларацію з плати за землю за 2014 рік була подана 19 лютого 2014 року.

Отже, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, позивач мав право та був зобов`язаний подати уточнюючий розрахунок до вказаної податкової декларації до 18 лютого 2017 року (19.02.2014 + 1095, 2016 рік високосний).

З наявної в матеріалах справи квитанції №1 від 23.11.2017 вбачається, що уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2014 рік була подана позивачем 23 листопада 2017 року, тобто поза межами строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на статтю 49 ПК України та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27.02.2018 по справі № 826/3394/15 (адміністративне провадження № К/9901/25489/18), оскільки внесення змін до податкової звітності регулюється положеннями статті 50 ПК України з обов`язковим дотримання строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Суд не бере до уваги посилання позивача та відповідачів на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII та розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року та №1275-р від 2 грудня 2015 року, оскільки дані нормативно-правові акти не регулюють спірні правовідносини.

На підставі наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідачів прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік не підлягають задоволенню.

Оскільки вимога про зобов`язання відповідачів внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» (ідентифікаційний код 20390687) шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі 10145,24 гривень є похідною у її задоволенні також слід відмовити.

Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за приписами ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань можливо протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За даними «Інтегрованої картки платника ТОВ Фірма «Візантія» останнє здійснювало плату за землю в 2014 році (а.с. 60-84).

Отже, на теперішній час, у вибраний спосіб позивач намагається повернути помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання пізніше 1095 днів, що настали за днем здійснення такої переплати.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають (стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25,72-76, 90, 122, 32, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» (місцезнаходження: 87535, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нікопольський, буд. 141; ) до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Донецькій області (місцезнаходження: 87549, Донецька область, м. Маріуполь, вул. А. Куїнджі, буд. 93; ), Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114; ) про зобов`язання прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» Уточнюючу податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, якою зменшено податкове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» з плати за землю за 2014 рік в сумі 10145,24 гривень, та внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Візантія» (ідентифікаційний код 20390687) шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі 10145,24 гривень, відмовити повністю.

Повне рішення складено 14 червня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя Циганенко А.І.