Справа № 157/647/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5785/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції роти №2 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Рихтуна Миколи Миколайовича на рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 08 травня 2019 року (головуючий суддя Гордійчук В.М., м. Камінь-Каширський) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Рихтуна Миколи Миколайовичи про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №320861 від 02.04.2019,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №2 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Рихтуна Миколи Миколайовича в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 320861 від 02.04.2019 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 08 травня 2019 року адміністративний позов задоволено, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 320861 від 02 квітня 2019 року за ст. 122 ч. 2 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, винесену поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Рихтуном Миколою Миколайовичем визнано протиправною та скасовано, а провадження у даній справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, інспектор патрульної поліції роти №2 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Рихтун М . М. оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, його необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175- 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України. За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підсумовуючи наведене апелянт вважає, що позов ОСОБА_1 до поліцейського, який є неналежним відповідачем у даному спорі, був задоволений судом першої інстанції помилково.

ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №320861 від 02 квітня 2019 року, об 11 год. в м. Луцьк на перехресті вулиць Задворецька та Карпенка-Карого , ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив рух на забороняючий сигнал світлофора, а саме на червоне світло, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно відеозапису поданого відповідачем, транспортні засоби, які проїхали перехрестя зазначене в оскаржуваній постанові, однак символів номерних знаків, які були встановлені на них, чи будь-яких інших ідентифікуючих ознак, за допомогою яких можна було б однозначно стверджувати, що серед цих автомобілів був саме автомобіль марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач та проїхав перехрестя, на відео встановити неможливо.

На інших відеозаписах позивач заперечував про порушенням ним ПДР Україні при проїзді перехрестя вулиць Задворецька та Карпенка-Карого в м. Луцьку і згідно даних записів ОСОБА_1 був зупинений відповідачем в іншому місці, а не неподалік вказаного перехрестя.

З огляду на зазначене суд першої інстанції вірно вважав, що відповідач належних та допустимих доказів на спростування вказаних пояснень позивача та на підтвердження того, що він, керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, тобто допустив порушення п. 8.7.3е ПДР України, не надав, а тому підставно вважав, що оскаржувана постанова є протиправною, тому піддягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП - закриттю за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо посилання апелянта на те, що поліцейський є неналежним відповідачем у даному спорі, то такі не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції роти №2 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Рихтуна Миколи Миколайовичи залишити без задоволення, а рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 08 травня 2019 року по справі № 157/647/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

Н.М. Судова-Хомюк