Справа № 803/1222/16
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2019 року

Київ

справа №803/1222/16

адміністративне провадження №К/9901/7663/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С. А.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Служби безпеки України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, провадження за якою відкрито

за касаційною скаргою Служби безпеки України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 рок (головуючий суддя - Плахтій Н.Б.,судді: Дмитрук В.В., Ковальчук В.Д,.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року (головуючий суддя - Гуляк В.В., судді: Коваль Р.Й., Судова-Хомюк Н.М.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ), Служби безпеки України (далі - СБУ), у якому, уточнивши позовні вимоги, просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рагімової А.Н. від 03 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 51244949 за виконавчим листом від 29 березня 2016 року, виданого Волинським окружним адміністративним судом на виконання рішення у справі № 803/729/14; зобов`язати ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження та виконати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року; визнати неправомірними дії СБУ щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого у період проходження військової служби, на підставі статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) у порядку та розмірі, встановленому пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі - Порядок № 499).

2. Позов обґрунтовано тим, що відповідач неправильно визначив розмір спірної одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим судове рішення не виконано, а виконавче провадження закрито завчасно.

ІІ. Встановлені судами обставини справи

3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі №876/280/16 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління СБУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період проходження військової служби. Зобов`язано СБУ призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період проходження військової служби, на підставі статті 16 Закону № 2011-XII у порядку та розмірі, що визначені пунктом 2 Порядку №499. Зобов`язано Управління СБУ у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період проходження військової служби.

4. На виконання зазначеної постанови 29 березня 2016 року Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №803/729/14, за яким 30 травня 2016 року відкрито виконавче провадження №51244949, яке закінчено 03 серпня 2016 року у зв`язку з отриманням державним виконавцем висновку СБУ про неможливість здійснення виплати спірної грошової допомоги.

5. У висновку СБУ, затвердженому заступником Голови СБУ ОСОБА_2 . 21 липня 2016 року, зазначено, що у 1997-1998 роках ОСОБА_1 виплачувалась одноразова грошова допомога у зв`язку зі встановленням йому третьої групи інвалідності у розмірі 3-річного (36-місячного) грошового забезпечення, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день звільнення у сумі 13 930,20 грн на підставі статті 29 Закону України «Про Службу безпеки України». Враховуючи те, що при проведенні розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням йому другої групи інвалідності відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII у порядку та розмірі, що визначені пунктом 2 Порядку №499, встановлено, що її розмір є меншим ніж попередня виплата, а відповідно до абзацу шостого підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми, СБУ дійшло висновку, що здійснити виплату грошової допомоги ОСОБА_1 за рішенням суду неможливо.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення.

6. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок СБУ від 21 липня 2016 року. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження №51244949 від 03 серпня 2016 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

7. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок СБУ від 21 липня 2016 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню. Враховуючи те, що постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року, якою СБУ зобов`язано призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, фактично не виконано, необхідно також скасувати і постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03 серпня 2016 року, як таку, що не відповідає нормам Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404- VIII).

8. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року в частині визнання протиправним і скасування висновку СБУ від 21 липня 2016 року та прийнято в цій частині нове рішення. Визнано протиправними дії СБУ щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період проходження військової служби, у сумі 9 286,80 грн. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

9. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним і скасування висновку СБУ від 21 липня 2016 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач просив визнати неправомірними дії СБУ щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого у період проходження військової служби. Висновок СБУ від 21 липня 2016 року ОСОБА_1 не оскаржував.

10. Перевіряючи обставини справи, суд апеляційної інстанції встановив, що розрахунок розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності не відповідає вимогам чинного законодавства, тому апеляційний суд визнав протиправними дії СБУ щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 9 286,80 грн, вчинені боржником у виконавчому провадженні №51244949.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін.

11. Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, СБУ подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити нову постанову про відмову в позові.

12. Заявник вказав, що суди неправильно тлумачать термін «підвищення посадового окладу», визначеного пунктом 2 Порядку № 499, як збільшення розміру грошового забезпечення для всіх військовослужбовців шляхом підвищення розміру посадових окладів як основного виду грошового забезпечення, тоді як законодавець під терміном «підвищення посадового окладу» визначив виключно додатковий вид грошового забезпечення, який встановлюється конкретному військовослужбовцю і відображає грошову оцінку саме його досягнень на військовій службі. Обчислення розміру спірної допомоги необхідно здійснювати з розміру грошового забезпечення, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова КМУ № 1294) та Закону № 2011-XII.

13. Нормами Закону № 2011-XII чітко визначені критерії обрахування розміру грошового забезпечення саме військовослужбовцям і ці положення не поширюються на осіб, які звільнені з військової служби. Одночасно СБУ посилається на те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), яким визначені критерії обчислення розміру грошового забезпечення осіб, які звільнені з військової служби.

14. СБУ зверталось до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, яке перебувало на примусовому виконанні, проте суд відмовив у її задоволенні з тих підстав, що визначення розміру спірної грошової допомоги є дискреційними повноваженнями відповідача. Тому заявник касаційної скарги вважає висновок СБУ від 21 липня 2016 року таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

15. Виконати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року неможливо через відсутність правової процедури визначення розміру грошового забезпечення для осіб, які набули право на отримання спірної допомоги після їх звільнення з військової служби.

16. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою СБУ.

17. У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін. Зазаначає, що вирішуючи спір, суди правильно встановили, що проведений СБУ розрахунок не відповідає чинному законодавству, оскільки відповідно до Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання, а Порядком № 499 визначено механізм розрахунку грошового забезпечення для осіб, які звільнились з військової служби, тому дії СБУ є неправомірними та обмежують військовослужбовців у правах та гарантіях, встановлених для них чинним законодавством.

18. Вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

19. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» КАС України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

V. Джерела права й акти їх застосування

20. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Статтею 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

22. Згідно зі статтею 14 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

23. За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

24. Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII, зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень.

25. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 1 частини другої зазначеної норми передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

26. Пунктом 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

27. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком № 499.

28. Умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб визначені Порядком № 499.

29. Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога виплачується для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

VІ. Висновки Верховного Суду

30. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що виплата та обчислення розміру одноразової грошової допомоги у разі інвалідності здійснюється відповідно до вимог Порядку № 499. Іншого механізму здійснення таких виплат чинним законодавством не передбачено.

31. Верховний суд відхиляє доводи заявника щодо неврегульованості механізму обчислення розміру виплати, яку необхідно здійснити боржнику, оскільки це не звільняє останнього від обов`язку виконати судове рішення, що набрало законної сили. Водночас СБУ не наділено повноваженнями самостійно змінювати зміст судового рішення зобов`язального характеру, оскільки у мотивувальній частині постанови апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , визначивши право позивача на таку допомогу.

32. Посилання СБУ на те, що абзац п`ятий підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 необхідно застосовувати у системному зв`язку із нормами постанови КМУ № 1294 та Закону № 2262-XII, тому розрахунок спірної грошової допомоги проведено, виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке він отримував на день звільнення, є помилковими, оскільки днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а отже розрахунок одноразової грошової допомоги має здійснюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент настання інвалідності.

33. Безпідставним є і аргумент СБУ щодо віднесення складової грошового забезпечення «підвищення посадового окладу» до додаткового виду грошового забезпечення через буквальне тлумачення цього виразу, який не допускає іншого розуміння, як віднесення його до посадового окладу, як складової грошового забезпечення.

34. Доводи СБУ про те, що при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги у разі інвалідності необхідно керуватись нормами Закону № 2262-XII є помилковими, оскільки цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

35. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно зазначив про дефект проведеного СБУ розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що призвело до невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та безпідставного прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

36. Тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача при обчисленні розміру спірної виплати у сумі 9 286,80 грн.

37. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, відповідають висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 жовтня 2018 року у справі № 583/3021/15-а.

38. Отже, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на підставі встановлених фактичних обставин справи, яким надана належна правова оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

39. За таких обставин колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

VІI. Судові витрати

40. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

41. Касаційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення.

42. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року та постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у незміненій частині залишити без змін.

43. Судові витрати розподілу не підлягають.

44 .Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Суддя О.В. Кашпур

Суддя О.Р. Радишевська