Справа № 420/6101/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6101/18

Категорія: 3.1Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В. Дата і місце ухвалення: 24.01.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу №1266 о/с від 11.10.2018р. «Про позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя».

Позов обґрунтовував тим, що оскаржуваним наказом його неправомірно позбавлено відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя», визнано таким, що втратив чинність наказ МВС від 12.04.2018р. №393 о/с «Про нагородження відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» ОСОБА_1 » та зобов`язано голову Національної поліції України анулювати дозвіл на зберігання та носіння вогнепальної зброї і вжити заходів щодо вилучення цієї зброї. Позивач зазначав, що пунктом 5 розділу ІІІ Положення про відомчу заохочувальну відзнаку МВС України «Вогнепальна зброя», затвердженого наказом МВС України від 30.11.2015р. №1521, передбачено лише дві підстави для позбавлення нагородженого відзнаки та її вилучення: наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, а також допущення вчинків, що дискредитують нагородженого. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є вчинком, що дискредитує нагородженого. Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України, в рамках досудового розслідування не доведена, зазначене кримінальне провадження з обвинувальним актом до суду не направлено та вироку, що набрав законної сили, за результатом розгляду цієї справи судом не винесено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1266 о/с від 11.10.2018р. «Про позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 24.01.2019р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки висновку службового розслідування, проведеному за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України, обрання запобіжного заходу заступнику начальника відділу поліції - начальнику ВКП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області підполковнику поліції ОСОБА_1 яким встановлено, що оголошення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції. За твердженнями апелянта, зазначені обставини свідчать про скоєння позивачем вчинку, що дискредитує його як особу нагороджену відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» та яка має статус поліцейського.

Також, апелянт посилається на те, що надходження до уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення особі про підозру є підставою для анулювання дозволу на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, виданих громадянам, у відповідності до п.5.1 наказу МВС України від 21.08.1998р. №622.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що 18.09.2018р. до МВС України надійшов лист Генеральної прокуратури України від 14.09.2018р., в якому порушувалося питання про вжиття заходів до анулювання дозволу на право зберігання та носіння нагородної зброї, яка була видана ОСОБА_1 , та вжиття заходів для вилучення у нього нагородної зброї «Форт-17», калібру 9 мм, № НОМЕР_1 , та патронів до неї.

ОСОБА_1 . подав письмовий відзив проти апеляційної скарги, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач вважає безпідставними посилання апелянта на положення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998р. №622, оскільки спеціальним актом, який регламентує порядок одержання нагородної зброї, а також порядок її позбавлення та вилучення, є Положення про відомчу заохочувальну відзнаку МВС України «Вогнепальна зброя», затверджене наказом МВС України від 30.11.2015р. №1521.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.04.2018р. №393 о/с «Про нагородження відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» ОСОБА_1 », за особливі заслуги в захисті конституційних прав і свобод людини і громадянина, зразкове виконання службового та громадянського обов`язку, виявлені при цьому честь і доблесть, заступника начальника Суворовського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області - начальника відділу кримінальної поліції ОСОБА_1 . нагороджено відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» пістолетом «Форт-17», калібру 9 мм, № НОМЕР_1 , у пластмасовому футлярі.

27.09.2018р. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 328 Кримінального кодексу України. Зокрема, ОСОБА_1 підозрюється в розголошенні відомостей, які були довірені та стали йому відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, що становлять державну таємницю, а також за попередньою змовою групою осіб.

Наказом МВС України №1266 о/с від 11.10.2018р. «Про позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя» позивача позбавлено відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя», якою його було нагороджено наказом МВС України від 12.04.2018р. №393 о/с; визнано таким, що втратив чинність наказ МВС України від 12.04.2018р. №393 о/с «Про нагородження відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» ОСОБА_1 »; голові Національної поліції України генералу поліції другого рангу Князєву С.М. наказано анулювати дозвіл на зберігання та носіння вогнепальної зброї (пістолет «Форт - 17», калібру 9 мм, № НОМЕР_1 ), який виданий ОСОБА_1 відповідно до наказу МВС України від 12.04.2018р. №393 о/с, та вжити заходів щодо вилучення цієї зброї.

Підставами для прийняття вказаного наказу зазначено ст.8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п.п.26 п.11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. №878, пункту 5 розділу ІІІ Положення про відомчу заохочувальну відзнаку Міністерства внутрішніх справ України «Вогнепальна зброя», затвердженого наказом МВС України від 30.11.2015р. №1521, абзац 7 глави 4, пункти 5.1, 12.16 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998р. №622.

Не погоджуючись з правомірністю наказу МВС України №1266 о/с від 11.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, визнав обґрунтованими доводи позивача, що повідомлення ОСОБА_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України, не може слугувати безумовною підставою для позбавлення відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя», оскільки, у розумінні положень пункту 5 розділу ІІІ наказу МВС України від 30.11.2015р. №1521, позбавлення нагородженого відзнаки та її вилучення, у тому числі, здійснюються за обвинувальним вироком суду. Натомість, жодних належних та допустимих доказів щодо наявності відносно позивача вироку суду відповідачем на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, суду не надано. Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання МВС України на скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує нагородженого, зазначивши, що дискредитація за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості. Суд дійшов висновку про недоведеність Міністерством внутрішніх справ України наявності в діях ОСОБА_1 вчинків, що дискредитують нагородженого.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 9 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, передбачено, що за мужність, відвагу, героїзм, розумну ініціативу, старанність, сумлінне та бездоганне виконання службових обов`язків до осіб рядового і начальницького складу, серед іншого, може бути застосовано такий вид заохочення як нагородження відзнакою Міністерства внутрішніх справ «Вогнепальна зброя».

Відзнакою Міністерства внутрішніх справ «Вогнепальна зброя» має право нагороджувати міністр внутрішніх справ України за сумлінну службу, особливі заслуги в боротьбі зі злочинністю та охороні громадського порядку осіб начальницького складу.

Відповідно до ст.11 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ порядок нагородження цінним подарунком, грошовою винагородою, Почесною грамотою, відзнаками Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі відзнакою «Вогнепальна зброя», занесення на «Дошку пошани» встановлює міністр внутрішніх справ України.

Умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, облік, охорону, носіння, перевезення і використання зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, боєприпасів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування визначено Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України від 21.08.1998р. №622 (далі - Інструкція №622).

Згідно абзацу 7 глави 4 Інструкції №622 органам поліції надано право анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам, у випадках, передбачених пунктом 5.1 глави 5 цього розділу.

Пунктом 5.1 глави 5 Інструкції №622 передбачено, що органи поліції не мають права видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію, серед іншого, в разі надходження від уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення такій особі про підозру або інформації про складення щодо такої особи повідомлення про підозру, що не вручене через невстановлення її місцезнаходження.

Разом з тим, Інструкцією №622 відокремлено поняття нагородної вогнепальної зброї, порядок одержання та позбавлення якої регулюється спеціальним законодавством.

На користь такого висновку суду свідчать положення п.12.6 Інструкції №622, яким передбачено, що особам, які мають нагородну вогнепальну зброю, органами поліції видаються дозволи на її зберігання, носіння без зазначення строку їх дії з позначкою «Нагородна». Нагородною вважається зброя, одержана в порядку, встановленому законодавством України.

З аналізу змісту ст.11 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та положень Інструкції №622 у їх сукупності слідує, що як отримання нагородної вогнепальної зброї, так і позбавлення нагородженого відзнаки та її вилучення має свої особливості та регулюється спеціальним законодавчим актом. Зазначений висновок суду підтверджується і тим, що при виданні наказу від 12.04.2018р. №393 о/с «Про нагородження відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» ОСОБА_1 » МВС України не керувалося положеннями Інструкції №622, так як посилання на вказаний акт відсутні у відповідному наказі.

Порядок представлення до нагородження відзнакою «Вогнепальна зброя», порядок вручення та вилучення відповідної відзнаки визначено Положенням про відомчу заохочувальну відзнаку Міністерства внутрішніх справ України «Вогнепальна зброя», затверджено наказом МВС України від 30.11.2015р. №1521 (далі - Положення №1521).

Згідно п.3 розділу І Положення №1521 відзнакою нагороджується дієздатна особа, яка має право на придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї відповідно до вимог нормативно-правових актів, за сумлінну службу, особливі заслуги в боротьбі зі злочинністю, охороні громадського порядку, захисті конституційних прав та свобод людини і громадянина, за бездоганну багаторічну службу, зразкове виконання військового, службового та громадянського обов`язку, виявлені при цьому честь і доблесть.

Пунктом 5 розділу ІІІ Положення №1521 передбачено, що позбавлення нагородженого відзнаки та її вилучення здійснюються за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а також за вчинки, що дискредитують нагородженого.

А відтак, для вирішення питання про правомірність наказу відповідача №1266 о/с від 11.10.2018р. про позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя» з`ясуванню, передусім, підлягає наявність однієї з умов, передбачених пунктом 5 розділу ІІІ Положення №1521: винесення обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, або скоєння позивачем вчинків, що дискредитують нагородженого.

Як зазначалось вище, передумовою для прийняття спірного наказу про позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя» стало повідомлення позивачу 27.09.2018р. про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 328 Кримінального кодексу України.

Зокрема, зі змісту висновку службового розслідування, проведеного за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України, обрання запобіжного заходу заступнику начальника відділу поліції - начальнику ВКП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області підполковнику поліції ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 підозрюється в розголошенні відомостей, які були довірені та стали йому відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків, що становлять державну таємницю.

При цьому, учасниками справи не заперечується відсутність станом на 11.10.2018р. у кримінальному провадженні №0004320 від 17.11.2017р. обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, яким би було встановлено вину позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995р. та «Лавентс проти Латвії» від 07.11.2002р. зазначено, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, а також і інших представників органів влади, - щоб вони утримувались від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

МВС України, заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на те, що підставою для позбавлення ОСОБА_1 відзнаки та її вилучення стало скоєння ним вчинків, що дискредитують нагородженого. Вказану обставину відповідач пов`язує виключно з фактом повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта виходячи з наступного.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

При цьому, слід зазначити, що факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, повинен бути доведеним фактичними даними, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Отже, у даному випадку слід встановити факт поведінки позивача, що скомпрометувала звання працівника Національної поліції, зашкодила авторитету правоохоронного органу, викликала негативний громадський резонанс.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що сам по собі факт повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не є вчинком, що дискредитує нагородженого.

У висновку службового розслідування ГУНП в Одеській області від 21.09.2018р., проведеного за фактом повідомлення ОСОБА_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.328 КК України, відсутні будь-які твердження про дискредитацію позивачем себе, як працівника поліції, так і органів Національної поліції в цілому.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції, МВС України, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано жодного документу, яким би було встановлено, що ОСОБА_1 скомпрометував звання працівника Національної поліції, зашкодив авторитету правоохоронного органу, що викликало негативний громадський резонанс.

Відповідачем не надано жодного доказу, що оголошення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення негативно вплинуло на формування думки населення про стан правопорядку та рівня довіри до поліції; суду не надано доказів наявності будь-яких публікацій в ЗМІ, висвітлення події під час теле-радіотрансляцій тощо.

Колегія суддів враховує, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2018р. у справі №757/42189/18-к, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України Яблонського А.С. про відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 від посади. При розгляді відповідного клопотання суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що наказом ГУНП в Одеській області від 17.01.2019р. №55 о/с ОСОБА_1 . призначено на вищу посаду - заступника начальника управління - начальника відділу розкриття злочинів проти власності, боротьби з майновими злочинами в державному секторі та шахрайством управління карного розшуку ГУНП в Одеській області.

Зазначене, на думку колегії суддів, додатково підтверджує безпідставність тверджень апелянта про дискредитацію ОСОБА_1 органів Національної поліції України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що 18.09.2018р. до МВС України надійшов лист Генеральної прокуратури України від 14.09.2018р., в якому порушувалося питання про вжиття заходів до анулювання дозволу на право зберігання та носіння нагородної зброї, яка була видана ОСОБА_1 , та вжиття заходів для вилучення у нього нагородної зброї «Форт-17», калібру 9 мм, № НОМЕР_1 , та патронів до неї, оскільки надходження відповідного листа не є підставою для позбавлення нагородженого відзнаки та її вилучення, що визначені пунктом 5 розділу ІІІ Положення №1521.

Оскільки в судовому порядку не підтверджено наявності підстав для позбавлення ОСОБА_1 відзнаки МВС України «Вогнепальна зброя» та визнання таким, що втратив чинність наказу МВС від 12.04.2018р. №393 о/с «Про нагородження відзнакою МВС України «Вогнепальна зброя» ОСОБА_1 », відсутні і підстави для анулювання позивачу дозволу на зберігання та носіння вогнепальної зброї і, як наслідок, для вжиття заходів щодо вилучення цієї зброї.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надана їм належна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення від 24.01.2019р. суд апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 червня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Судді: А.І. Бітов

І.Г. Ступакова