Справа № 822/639/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/639/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

18 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (повний текст якого складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в якому просила визнати протиправною відмову Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в переведенні та призначенні їй пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" та зобов`язати відповідача перевести, призначити та виплатити їй пенсію державного службовця по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч.ч. 9-12 ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідці №1839/06 від 31.01.2018 з 30 січня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено їй у переведенні з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу", посилаючись на те, що призначення пенсії по інвалідності державним службовцям Законом України "Про державну службу" не передбачено.

Ухвалою від 13.03.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд замінив відповідача - Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в переведенні та призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу", оформлену листом №4Д-10 від 31.01.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 30 січня 2018 року, в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідці №1839/06 від 31.01.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, у яких вказали на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що на їх переконання, призвело до невірного вирішення справи. Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про нарахування і виплату пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч.ч. 9-12 ст. 37 Закону України "Про державну службу", суд першої інстанції не прийняв до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №822/524/18, у зв`язку із чим дійшов до помилкового висновку про передчасність даних позовних вимог. Натомість, відповідач в своїй апеляційній скарзі взагалі заперечив право позивача на призначення даного виду пенсії.

02 травня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повернуто особі, яка її подала.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, з 26.01.2017 позивачу - ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується актом огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ№0797963 від 26 січня 2017 року.

Відповідно до наказу №4-ос від 29 січня 2018 року позивач звільнена з посади головного спеціаліста Дунаєвецького відділу з призначення та перерахунку пенсій Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у зв`язку з реорганізацією державного органу, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу".

30 січня 2018 року позивач звернулася до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Листом від 31.01.2018 Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 закону України "Про державну службу" №3723, у зв`язку з тим, що переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 не передбачене. Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи відмову відповідача в переведенні та призначенні пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 13 лютого 2019 року по справі №822/524/18, яка набрала законної сили і є зразковим рішенням, позивач має право на переведення та призначення пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу", у зв`язку із чим необхідно зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 таку пенсію. Водночас, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача виплати позивачу пенсію державного службовця по інвалідності 2-ї групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідці №1839/06 від 31.01.2018 з 30 січня 2018 року, не підлягає задоволенню, оскільки спір щодо виплати такої пенсії відсутній і вимога заявлена передчасно.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Даючи праву оцінку доводам апелянта стосовно помилковості висновків суду першої інстанції про відсутність спору щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу", суд апеляційної інстанції враховує таке.

З матеріалів справи слідує, що трудовий стаж позивача на державній службі складає 36 років 6 місяців 17 днів, з 26.01.2017 року їй встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0797963.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що остання має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, та, відповідно, наявні правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно із Законом №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року по зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Водночас, суд першої інстанції не в повній мірі застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у вищезазначеній постанові, оскільки, як зазначено судом, для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Посилання ж суду першої інстанції на те, що спір щодо виплати такої пенсії відсутній і вимога заявлена передчасно колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач повністю заперечував право позивача як на призначення, так і на нарахування і виплату даного виду пенсії.

З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду по зразковій справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що зважаючи на протиправність оскаржуваної відмови, належним способом відновлення порушеного права слугуватиме саме зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 30 січня 2018 року в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідці №1839/06 від 31 січня 2018 року, а відтак доводи апеляційної скарги позивача з даного приводу є обґрунтованими.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог, а також обраний спосіб відновлення порушеного права не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового судового рішення про зобов`язання відповідача здійснити нарахування й виплату даного виду пенсії.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог.

В цій частині прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ з 30 січня 2018 року в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідці №1839/06 від 31 січня 2018 року.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.