Справа № П/811/806/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року

Київ

справа №П/811/806/17

адміністративне провадження №К/9901/65085/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 (суддя Хилько Л.І.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 (судді: Чепурнов Д.В. (головуючий), Мельник В.В., Сафронова С.В.) у справі №П/811/806/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових рішень та вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, Підприємець) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2017, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 510,00 грн;

- податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 129117,11 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 32279,28 грн;

- податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за основним платежем в розмірі 10515,27 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2628,82 грн;

- рішення № від 26.04.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 61,29 грн;

- рішення № від 26.04.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано єдиного внеску в розмірі 144 449,69 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 21003,93 грн;

- вимогу №Ф- від 26.04.2017 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 144 449,69 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога прийнято на основі помилкових висновків про порушення Підприємцем вимог Податкового кодексу України при нарахуванні та відображенні показників доходів та витрат у податковій звітності. Всупереч викладеним в акті перевірки висновкам, витрати сформовані позивачем правильно, що підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують оплату придбаних товарів та їх використання у власній господарській діяльності Підприємця.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 26.04.2017 №, №, рішення № та вимогу №Ф-, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, в частині задоволених позовних вимог обґрунтував своє рішення висновком про те, що витрати по господарських правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 позивач сформував на основі належним чином оформлених документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт оплати придбаних товарів та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу від провадження господарської діяльності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2018, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Підприємця в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку Підприємця за період 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої оформлено акт від 07.04.2017 №33/11-28-13-02/252093138 та прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу.

За результатами вказаної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.1. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, частини 1 пункту 2 статті 6, частини 1 та частини 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивачем занижено податок з доходів фізичних осіб за 2015 та 2016 роки на загальну суму 129 117,11 грн, військовий збір на загальну суму 10 515,27 грн, занижено суми податкового зобов`язання з єдиного внеску на загальну суму 144 449,69 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що позивач завищив витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу на загальну суму 701 018,01 грн, за рахунок включення придбаних товарно - матеріальних цінностей (ТМЦ), дохід від реалізації яких у продовж звітного (податкового) періоду не отриманий, у тому числі за 2015 рік на суму 336261,28 грн, за 2016 рік на суму 364756,73 грн, а саме:

- завищено витрати за 2015 рік на 8711,28 грн вартість придбаних та реалізованих ТМЦ у перевіряємому періоді; на 327 550,00 грн за 2015 рік по придбаним ТМЦ, які не реалізовано та не отримано дохід у перевіряємому періоді (постачальник: ФОП ОСОБА_3 накладна №5 від 14.07.2015 номенклатура товару: ємність для олії 1000 куб.м. 98 шт., піддон для ємності 1,10*1,20 98 шт., обрешітка для ємностей металева 98 шт.);

- завищено витрати за 2016 рік на 112756,73 грн вартість придбаних та реалізованих ТМЦ у перевіряємому періоді; на 252 000,00 грн. за 2016 рік по придбанх ТМЦ, які не реалізовано та не отримано дохід у перевіряємому періоді (постачальник: ФОП ОСОБА_4 . накладна №АВ-0000016 від 03.10.2016, номенклатура товару: піддон пластиковий 45 шт., ємність харчова (1м.куб.) - 45 шт., обрешітка для ємностей металева 45 шт.).

Судами також встановлено, що основним видом діяльності позивача у 2015-2016 роках була діяльність посередника у торгівлі товарами широкого асортименту (КВЕД - 46.19), зокрема соняшникової олії, що підтверджено копіями дистриб`юторського договору, договору на виконання транспортних послуг, договорів купівлі-продажу, договорів поставки, банківських виписок по особовому рахунку.

11.07.2015 позивач (Покупець) та ФОП ОСОБА_3 (Продавець) уклали договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього Договору. Відомості про товар: ємність для олії 1000 куб.м. 98 шт., піддон для ємності 1,10*1,20 98 шт., обрешітка для ємностей металева 98 шт. (т.2, а.с.240).

Виконання умов договору підтверджено долученими до матеріалів справи копіями рахунку-фактури №5 від 14.07.2015, видаткової накладної №5 від 14.07.2015, платіжного дорученням №120 від 11.12.2015 та квитанцій до прибуткового касового ордеру.

01.10.2016 позивач (Покупець) та ФОП ОСОБА_4 (Продавець) уклали договір купівлі продажу №1/10, відповідно до умов якого, продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар згідно специфікації, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість. Згідно специфікації продавець передав покупцю: піддон пластиковий 45 шт., ємність харчова (1м.куб.) - 45 шт., обрешітка для ємностей металева 45 шт.

Виконання умов договору підтверджено долученими до матеріалів справи копіями рахунку-фактури №АВ-0000010 від 03.10.2016, видаткової накладної № АВ-0000016 від 03.10.2016 та квитанцій до прибуткового касового ордеру.

Також судами встановлено, що придбані у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 товари, позивач використовував у якості тари для постачання соняшникової олії та на момент проведення перевірки ємності, піддони та обрешітки, були списані як малоцінні необоротні матеріальні активи, що підтверджено копіями наказу №01/01/14 від 01.01.2014 про призначення комісії на списання малоцінних та швидкозношувальних предметів та акту на списання від 30.06.2016 (т.3, а.с.6-7).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права, вказує на їх неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій та на помилкову правову оцінку обставин справи. Зазначає про невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених обставин справи, в чому саме полягає порушення (неправильне застосування) судом норм матеріального права скаржник в касаційній скарзі не наводить.

9. Підприємцем відзиву на касаційну скаргу надано не було.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Пункт 177.1 статті 177.

Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

10.3. Пункт 177.2 статті 177.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

10.4. Підпункти 177.4.1 -177.4.4 пункту 177.4 статті 177.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

10.5. Пункт 177.10 статті 177.

Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

10.6. Пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ.

Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід.

12. Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

13. До витрат включаються в тому числі і вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції.

14. Витрати, що пов`язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

15. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на адміністративний позов, в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат.

Судами досліджено та встановлено наявність у позивача первинних документів, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для формування витрат.

Судами також встановлено, що придбані у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 товари (ємності харчові, піддони, обрешітки) позивач використовував у якості тари для постачання соняшникової олії, що безпосередньо стосується його господарської діяльності, та які на момент проведення перевірки були списані як малоцінні необоротні матеріальні активи.

Встановлених судами обставин контролюючий орган не спростовує.

Також, контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено за яких обставин та за якими операціями Підприємцем завищено витрати за 2015 рік на 8 711,28 грн та за 2016 рік на 112 756,73 грн. Будь -яких обґрунтувань з цього приводу не містить і касаційна скарга.

Таким чином, контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про безпідставне та протиправне формування позивачем своїх витрат, зокрема за відсутності первинних документів, які свідчили б про понесені Підприємцем витрати чи про не пов`язаність таких витрат з проведенням господарської діяльності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи, правильність застосування ними норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 слід залишити без задоволення.

21. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі № П/811/806/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду