Справа № 826/5515/16
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2019 року
Київ
справа №826/5515/16
адміністративне провадження №К/9901/10476/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Уханенка С.А.,
суддів Радишевської О.Р., Кашпур О.Р.
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року (головуючий суддя Данилишин В.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року (головуючий суддя Земляна Г.В., судді: ОСОБА_2 , Сорочко Є.О.),

В С Т А Н О В И В :
I. Суть спору
1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання їй, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні та щорічної основної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів; скасувати пункт 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 березня 2016 року №55 ДСК як протиправний; зобов`язати відповідача надати у встановленому порядку позивачці невикористану частину щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 доби та щорічну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 діб, та в останній день відпустки виключити зі списків особового складу відповідача, про що видати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині); зобов`язати відповідача виплатити їй грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою - співробітника відділу напрямків резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період із 12 вересня 2015 року (дата виключення зі списків особового складу згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року №55ДСК) по дату виключення її зі списків особового складу відповідача, якою має бути останній день відпустки (невикористана частина щорічної основної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні та щорічна основна відпустка за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів).

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно видано наказ від 11 березня 2016 року №55 ДСК через фактичне ненадання відпустки, оскільки визначений в наказі строк відпустки сплинув.

II. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з січня 1995 року проходила військову службу у Збройних Силах України.

4.Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року № 69Р її звільнено з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2015 року №162 ДСК (п. 6) її виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату із виплатою грошової компенсації за невикористані 4 календарні дні щорічної основної відпустки за 2014 рік та за 45 календарні дні щорічної основної відпустки за 2015 рік.

5. Не погоджуючись із рішеннями відповідача в частині ненадання перед виключенням із списків особового складу військової частини відпустки загальним строком 49 діб, позивач зверталася за захистом своїх прав до суду і спір із зазначених правовідносин неодноразово був предметом судового розгляду.

6. Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року у справі №826/8791/15 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 частини невикористаної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічної основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік, а також зобов`язано надати ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічну основну відпустку за 2015 рік (45 календарних днів). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у вказаній справі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року в цій частині залишено без змін. Рішення судів попередніх інстанції в цій частині були залишені без змін постановою Верховного Суду від 07.02.2018 року.

7. В подальшому, пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 вересня 2015 року № 197 ДСК внесені зміни до пункту 6 наказу від 24 липня 2015 року №162 ДСК, а саме надано відпустку терміном 45 календарних днів з 25 липня 2015 року з виключенням із списків особового складу з 08 вересня 2015 року. При цьому замість невикористаних 4 діб відпустки за 2014 рік наказом була передбачена виплата грошової компенсації.

8. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог про скасування пункту 6 наказу від 24 липня 2015 року №162 ДСК та пункту 2 наказу від 09 вересня 2015 року № 197 ДСК.

9. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року та задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 .

10. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо забезпечення своєчасного перерахування ОСОБА_1 належного їй грошового забезпечення у зв`язку із звільненням та виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 09 вересня 2015 року №197 ДСК.

11. Скасовано пункт 2 наказу військової частини НОМЕР_1 від 09 вересня 2015 року №197 ДСК в частині щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок та встановлення кінцевої дати закінчення щорічної основної відпустки 08 вересня 2015 року.

12. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період з 08 вересня 2015 року по дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , якою має бути останній день відпустки.

13. Пунктом 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року № 55 ДСК пункт 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2015 року №162 ДСК викладено в новій редакції.

14. Цим наказом ОСОБА_1 надана відпустка за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні без врахування святкових та неробочих днів з 25 липня 2015 року по 28 липня 2015 року та за 2015 рік - тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів з 29 липня 2015 року по 12 вересня 2015 року. Виключено полковника юстиції ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату з 12 вересня 2015 року.

15. Отже, спір стосується правомірності прийнятого відповідачем рішення, спрямованого на поновлення права позивача, захищеного судовими рішеннями.

III. Рішення судів у цій справі та мотиви їх ухвалення
16. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з необґрунтованості доводів позивача, які спростовуються обставинами, встановленими під час розгляду справи, та матеріалами справи, що в свою чергу свідчить про відсутність порушених прав позивача.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції
18. 29 вересня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

19. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року. Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

20. Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуваним наказом № 55 ДСК від 11.03.2015 року вона була позбавлена можливості використати відпустку в умовах реального часу, на власні розсуд та потреби.

21. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року.

22. 29 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

23. Військова частина НОМЕР_1 надала до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

24. В письмових поясненнях щодо заперечень на касаційну скаргу позивачка вказала, що їх зміст фактично містить інформацію, яка не стосується предмету спору.

V. Джерела права та акти їх застосування
25. Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

26. Абзац перший пункту 15 статті 10-1. У разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби.

27. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки.

VI. Позиція Верховного Суду
28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

29. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.

30. Досліджені матеріали справи свідчать, що фактично спір точиться не щодо права позивача на отримання відпустки, оскільки воно було позитивно вирішено судами у попередніх провадженнях, а щодо порядку оформлення цього права, зафіксованого у відповідному наказі із визначенням дати відрахування зі списку частини та виплатою належного за цей період грошового забезпечення.

31. Вирішуючи цей спір, суд касаційної інстанції виходить із законодавчих приписів права особи на відпустку, якою слід вважати період часу, протягом якого:

- особа звільняється від виконання своїх службових (посадових) обов`язків;

- за нею зберігається місце роботи;

- за нею зберігається заробітна плата;

- цей період особа може використати для відпочинку.

32. Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, пунктом 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року №55ДСК позивачці на виконання наведених судових рішень надана відпустка за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні без врахування святкових та неробочих днів з 25 липня 2015 року по 28 липня 2015 року та за 2015 рік - тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів з 29 липня 2015 року по 12 вересня 2015 року.

33. Посилання заявника касаційної скарги на необхідність скасування у повному обсязі пункту 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року №55ДСК як протиправного є безпідставним, оскільки ця вимога базується лише на своєчасності надання відпустки за її рапортами, отже, поновлення права позивача у часі, що є неможливим. Тому висновок судів попередніх інстанцій про відсутність порушеного права позивача, яке підлягає поновленню, є обґрунтованим.

34. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

VII. Судові витрати
35. З огляду на результат касаційного розгляду, звільнення позивачки від сплати судового збору та відсутності документально підтверджених судових витрат, понесених суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :
36. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

37. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

38. Судові витрати розподілу не підлягають.

39. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.А.Уханенко

Судді О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська