Справа № 2240/3420/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3420/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

18 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (повний текст якого складено 08 лютого 2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року позивач - ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Тернопільській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС в розмірі 111690,00 грн. на ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням відповідачем вимог ст. 19 Конституції України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки 01 квітня 2018 року позивач уклала договір оренди торгового павільйону - магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 з ФОП ОСОБА_2 . Станом на дату проведення інспекційного відвідування - 23 травня 2018 року даного магазину, який орендувався позивачем, трудові правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були оформленні трудовим договором від 01.05.2018 та відповідно до вимог законодавства 27.04.2018 було подано повідомлення до органів ДФС, а відтак жодних порушень вимог трудового законодавства нею не було допущено.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці у Тернопільській області від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця Красотової Людмили Олександрівни 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. судових витрат за рахунок бюджетних призначень Головного управління Держпраці у Тернопільській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Так, апелянт вказує на те, що ще 13 березня 2018 року робочими групами №1 та №2 з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення району проведено обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому виявлено ОСОБА_3 , яка надала письмові пояснення про те, що з січня 2018 року працює в даному магазині, який належить ОСОБА_1 і трудовий договір з нею має бути укладений лише у березні 2018 року, а відтак позивач в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України допустила до роботи ОСОБА_3 без укладання трудового договору.

24 квітня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги та зауважила, що відповідачем в ході інспекційного відвідування та під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, що позивач впродовж січня-березня 2018 року здійснювала господарську діяльність в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 , а також, що впродовж січня-квітня 2018 року використовувала працю ОСОБА_3 без належного оформлення та повідомлення органів ДФС.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належними чином.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 23.12.2016 зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису: 0057517, види діяльності код КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); код КВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

На адресу управління Держпраці у Тернопільській області надійшов лист Бучацької райдержадміністрації Тернопільської області від 23.01.2018 №02-401, у якому зазначено, що за результатами проведеного у період з 7-13 березня 2018 року обстеження, виявлено найманого працівника без належного оформлення трудового договору в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 72).

З метою перевірки інформації, викладеної у листі Бучацької райдержадміністрації Тернопільської області від 23.01.2018 №02-401 та довідки обстеження №17 від 13.03.2018 (а.с. 73) доданої до нього та поясненнями ОСОБА_3 від 13.03.2018, на підставі наказу управління Держпраці у Тернопільській області від 26.04.2018 №259, направлення від 26.04.2018 №4.1/035/112 проведено захід державного контролю (інспекційне відвідування) діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Під час проведення інспекційного відвідування 23-24 травня 2018 року у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" виявлено відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням та відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 24.05.2018 №ТР676/411/НД/АВ та надано вимогу про надання/поновлення документів від 24.05.2018 №ТР676/411/ПД, які направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 24.05.2018 №150 на адресу позивача. Інспекційне відвідування зупинено до 05.06.2018 (а.с. 77-79).

На виконання вимоги про надання/поновлення документів від 24.05.2018 №ТР676/411/ПД позивачем надані документи для перевірки (інспектування).

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування від 06.06.2018 №ТР676/411/АВ (арк. спр. 82-86) в якому зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме встановлено, що під час здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 23.05.2018 у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено особу - ОСОБА_3 , без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

23.05.2018 ОСОБА_3 надала письмове пояснення, що працює продавцем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" у ФОП ОСОБА_4 з 22.03.2018. Також повідомила, що з нею також у вказаному магазині працює продавцем ОСОБА_5 , яка є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 згідно трудового договору.

У акті інспекційного відвідування також зафіксовано, що 13.03.2018 робочими групами №1 та №2 з питань легалізації заробітної плати та зайнятості населення району, проведено обстеження суб`єкта підприємницької діяльності, щодо виконання вимог законодавства у сфері праці (оформлення трудових відносин, виплата заробітної плати) та проведено обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому виявлено ОСОБА_3 , яка надала письмове пояснення голові робочої групи ОСОБА_6 , в якому зазначила, що працює з січня 2018 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", який належить ОСОБА_1 . Трудовий договір з нею має бути укладений в поточному місяці березні. Однак, як слідує із документів наданих для перевірки трудовий договір укладений лише у травні місяці.

У акті інспекційного відвідування зроблено висновок про порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме використання ФОП ОСОБА_1 впродовж січня - квітня 2018 праці найманого працівника ОСОБА_3 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розглянувши матеріали інспекційного відвідування, керуючись пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про зайнятість населення, уповноваженою особою було розглянуто справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на позивача постановою управління Держпраці у Тернопільській області від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС накладено штраф у розмірі 111690 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулася до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та обставина, що станом на дату проведення посадовими особами відповідача інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 позивачем не було порушено норм трудового законодавства, оскільки станом на 13.03.2018 трудові відносини між позивачем та ОСОБА_3 не розпочалися, а тому постанова управління Держпраці у Тернопільській області від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в сумі 111690 грн. прийнята відповідачем без встановлення всіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів, у зв`язку із чим винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 (далі - Положення № 96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Трудовим договором згідно ст. 21 КЗпП України є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасне на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше неї передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Трудовий договір укладається в письмовій формі (ст. 24 КЗпП України). При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Положеннями ч. 3 ст. 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики та адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 17 червня 2015 року "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

- засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

- на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

- на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24 березня 1995 року при укладенні працівником трудового договору (контракту), власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок, строки виплати заробітної плати, підстави згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За приписами ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи), визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (надалі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Зі змісту постанови управління Держпраці у Тернопільській області від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС слідує, що штраф у розмірі 111690 грн. накладено на ФОП ОСОБА_1 за використання нею впродовж січня-квітня 2018 праці найманого працівника ОСОБА_3 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, вирішальне значення при розгляді даної справи є з`ясування факту допуску позивачем працівника - ОСОБА_3 до роботи у січні-квітні 2018 року без укладання трудового договору.

Так, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що ще 13 березня 2018 року робочими групами №1 та №2 з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення району проведено обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому виявлено ОСОБА_3 , яка надала письмові пояснення про те, що з січня 2018 року працює в даному магазині, який належить ОСОБА_1 і трудовий договір з нею має бути укладений лише у березні 2018 року. За таких обставин відповідач прийшов до висновку, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України позивач допустила до роботи ОСОБА_3 без укладання трудового договору.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що висновок відповідача про допуск позивачем працівника - ОСОБА_3 до роботи у січні-квітні 2018 року без укладання трудового договору, який слугував підставою для прийняття оскаржуваної постанови, ґрунтується виключно на поясненні ОСОБА_3 від 13.03.2018, яке надане навіть не посадовим особам Головного управління Держпраці у Тернопільській області, а саме голові робочої групи ОСОБА_6 , а також на переконанні, що у зазначений період саме позивач була роботодавцем ОСОБА_3 .

Водночас, відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи будь-якого доказу на підтвердження тієї обставини, що в період з січня по березень 2018 року саме ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" і, відповідно, не оформила належним чином трудові відносини з таким працівником.

При цьому, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги письмове пояснення ОСОБА_3 від 23.05.2018, яка зазначила, що працює продавцем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" у ФОП ОСОБА_4 з 22.03.2018. Також повідомила, що з нею також у вказаному магазині працює продавцем ОСОБА_5 , яка є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 згідно трудового договору. Будь-яких відомостей щодо того, що ОСОБА_3 була найманим працівником ФОП ОСОБА_1 та працювала у січні-квітні 2018 року без укладення трудового договору у вказаних поясненнях не зазначено.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зауважено, що відповідно до договору оренди №9 від 01.04.2018 укладеного між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар), позивач розпочала використовувати в своїй господарській діяльності приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " лише з 01.04.2018 (а.с. 15-16).

Розпорядженням ФОП Красотової Л.О. №27/04-2018-К від 27.04.2018 прийнято, зокрема, ОСОБА_3 (код НОМЕР_1 ) на посаду продавця продовольчих товарів з оплатою в розмірі мінімальної заробітної плати, дата початку роботи - 01.05.2018 (а.с. 44).

27.04.2018 позивач подала до ДПІ у м. Хмельницькому повідомлення про прийняття працівників на роботу, в тому числі - ОСОБА_3 (а.с. 45).

Відповідно до квитанції №2 ДПІ у м. Хмельницькому від 27.04.2018 повідомлення про прийняття працівників на роботу отримано та прийнято 27.04.2018 (а.с. 46).

01.05.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (код ) укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (а.с. 47).

Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_3 від 23.05.2018, остання працювала в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_1 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з 22.03.2018 (а.с. 98).

Зазначені обставини також підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) стосовно застрахованої особи, відповідно до яких ОСОБА_3 у березні-квітні 2018 року була працевлаштована у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , а у травні-червні 2018 року - у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 110).

Аналіз наявних у справі доказів, дає підстави для висновку, що позивач розпочала використовувати в своїй господарській діяльності приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " лише з 01.04.2018 і відповідачем не підтверджено жодним належним доказом факт допуску працівника - ОСОБА_3 до робити у вказаному магазині без укладання трудового договору в період з січня по березень 2018 року.

Між тим, судом першої інстанції в повній мірі досліджено ту обставину, що в ході інспекційного відвідування посадовими особами відповідача ФОП ОСОБА_1 , 23.05.2018 у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" виявлено особу - ОСОБА_3 , з якою відповідно до наявних у справі доказів позивач належним чином оформила трудові відносини, а відтак, на переконання колегії суддів, висновок відповідача щодо допуску такого працівника ще в січні 2018 року ґрунтується виключно на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що постанова управління Держпраці у Тернопільській області від 27 червня 2018 року №ТР676/411/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в сумі 111690 грн. прийнята відповідачем без встановлення всіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів, а тому підлягала скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального, у зв`язку із чим підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.