Справа № 520/1495/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.

04 червня 2019 р.Справа № 520/1495/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазова компанія «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазова компанія «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

14.02.2019 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазова компанія «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» (подалі ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) № 1057488/39481330 від 23.01.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 19.12.2018 року та № 1057489/39481330 від 23.01.2019 року по відмову у реєстрації податкової накладеної № 5 від 21.12.2018 року;

- зобов`язати ДФС України зареєструвати податкову накладну № 4 від 19.12.2018 року на суму ПДВ у розмірі 54.400,00 грн. та податкову накладну № 5 від 21.12.2018 року на суму ПДВ у розмірі 43.194,00 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних (подалі ЄРПН).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувані рішення не містять чітких визначень підстав для прийняття Комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, будь-якого обґрунтування такого рішення ДФС не наведено.

З урахуванням тієї обставини, що ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» виконані усі умови для автоматичної реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач просить задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що реєстрація спірних податкових накладних зупинена та контролюючим органом запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до п. «в» пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567 та постановою КМУ № 117 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. Повідомлення щодо подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненим податковим накладним позивачем подано, втім жодних документів, які б підтверджували переведення коштів контрагенту за поставку ТМЦ, документів щодо наявних ліцензій на проведення діяльності, специфікація по договору не надано.

За наведених обставин, не можливо підтвердити придбання ТМЦ, що є підставою для відмови у розблокуванні податкових накладних.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що ним на вимогу контролюючого органу надіслано пояснення стосовно податкових накладних № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року, що підтверджується повідомленнями про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено № 1 та № 2 від 18.01.2019 року. До даних повідомлень додавалися документи первинного бухгалтерського обліку, серед яких: - первинні документи щодо придбання товару - Договір на виконання робіт № 10/01/2-ПР від 01.10.2018 року з додатками, укладений з ТОВ «НЕОХИМ В», видаткова накладна № 3340, документи щодо навантаження, розвантаження продукції - товарно-транспортні накладні № Р 2364 від 04.12.2018 року та № Р 2360 від 05.12.2018 року.

Діяльність позивача щодо надання послуг поставки ТОВ «Будівельно-проектна компанія «ГАЗІНВЕСПРОЕКТ» на підставі договору поставки № 0507/16 від 05.07.2016 року, відповідно до якої у позивача, виникло податкове зобов`язання, передбачене ст. 187.1 ПК України, не потребує ліцензій.

Крім того, розрахунки позивача з ТОВ «Будівельно-проектна компанія «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» проводилася на підставі калькуляції вартості виробництва продукції № КА-0000030, яка додавалася до повідомлень № 1 та № 2 від 18.01.2019 року.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 187.1 ПК України, підставою для складання податкових накладних № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року слугувала перша подія поставка товару, тобто документів, які підтверджують переведення коштів контрагенту за поставку ТМЦ позивач не зобов`язаний подавати.

Позивач вказує, що порушення вимог законодавства в рішеннях Комісії ГУ ДФС у Харківській області № 1057488/39481330 та № 1057489/39481330 від 23.01.2019 року про відмову у реєстрації податкових накладних № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року міститься лише загальний перелік документів, передбачений формою такого рішення (додаток 2 до Порядку), і підкреслення документів, які, на думку контролюючого органу, позивачем не надано, не містять.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткого визначених підстав та мотивів для прийняття рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, що свідчить про їх необґрунтованість і протиправність.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року (рішення у повному обсязі складено 21.03.2019 року) адміністративний позов ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» задоволений частково наступним чином.

Визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ДФС у Харківській області від 23.01.2019 року № 1057488/39481330 та від 23.01.2019 року № 1057489/39481330.

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

Проведеним судовим розглядом встановлено факт неналежного (помилкового) обґрунтування владним суб`єктом оскаржуваних позивачем рішень, що є визначеною процесуальним законом підставою для визнання протиправним та скасування правового акту індивідуальної дії.

Разом із тим, суд не знайшов підстав для покладення на ДФС України обов`язку зареєструвати спірні податкові накладні, адже цей владний суб`єкт не є учасником спірних правовідносин з приводу відмови у реєстрації податкових накладних.

Підстав для обтяження таким обов`язком ГУ ДФС у Харківській області суд також не знайшов, оскільки такої вимоги платником не заявлялось та подані платником докази не доводять поза розумним сумнівом достовірності передачі товару від позивача до покупця.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ», посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити відхилені судом позовні вимоги позивача.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, підприємство вказує, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про відмову у задоволенні вимог з підстав того, що ДФС України не приймались оскаржувані рішення, і цей орган не є учасником спірних правовідносин, оскільки вимогами п. 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних передбачено, що після оскарження рішення ГУ ДФС у Харківській області обов`язок зареєструвати податкові накладні покладається саме на ДФС України.

Таким чином, відмова в задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання реєстрації податкових накладних № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року саме ДФС України відповідно до даної підстави є незаконною.

Крім наведеного вказує, що відповідно до п. 3.3 договору поставки № 0507/16 від 05.07.2016 року товар, що поставляється за цим договором, повинен супроводжуватися оригіналами наступних документів: паспорт на виріб (сертифікат заводу - виробника); сертифікат якості (копії завірені печаткою постачальника); видатковою накладною; податковою накладною (в електронному вигляді, зареєстрованою в ЄДРПН); товарно - транспортною накладною (за наявності).

Позивачем, для належного виконання договору поставки № 0507/16 при передачі товару, а саме піногасників бурових розчинів, були надані контрагенту наступні документи: рахунок- фактура № СФ-0000111 від 19.12.2018 року; видаткова накладна № РН-0000062; видаткова накладна № РН-0000063; технічні умови ТУ У 20.5-4:2016; паспорт якості № 25/09-18.

Дані документи, на думку позивача, є достатнім підтвердженням настання першої події, а саме відвантаження товару, та кореспондують обов`язку, передбаченому ст. 187.1 ПК України щодо складання податкової накладної.

Наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами поставки чи купівлі - продажу, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, не може бути доказом фіктивності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ».

Крім того, договором № 0507/16 не передбачено обов`язку у позивача скласти товарно-транспортну, отже відмова в реєстрації податкових накладних № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року на підставі відсутності товарно-транспортних накладних та ненадання достовірних та доказів настання першої події виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість є незаконними та підлягають скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу від ГУ ДФС у Харківській області не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивачем в рамках господарської діяльності за договором поставки № 0507/16, укладеного 05.07.2016 року з ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» виписані податкові накладні № 4 від 19.12.2018 року на загальну суму 326.400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 54.400,00 грн.) та № 5 від 21.12.2018 року на загальну суму 259.164.00 грн. (у т.ч. ПДВ - 43.194,00 грн.), та направлені через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» для реєстрації у ЄРПН /а.с. 56, 63/.

Реєстрацію вказаних податкових накладних зупинено та в квитанціях зазначено: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН» /а.с. 57/.

На виконання вимог контролюючого органу ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» через електронний кабінет платника податків через автоматизовану систему на адресу відповідача направлені пояснення та первинні документи /а.с. 59, 64/.

За результатами розгляду наданих документів, контролюючим органом прийнято:

- рішення від 23.01.2019 року № 1057488/39481330, яким, з підстав ненадання платником податку документів (договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків), позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 19.12.2018 року в ЄРПН /а.с. 60/;

- рішення від 23.01.2019 року № 1057489/39481330, яким, з підстав ненадання платником податку документів (договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків), позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 5 від 21.12.2018 року в ЄРПН /а.с. 65/.

Рішеннями ДФС № 7076/38481330/2 та № 7077/39481330/2 від 06.02.2019 року, скарги ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» залишені без задоволення, а рішення комісії ДФС України від 23.01.2019 року - без змін /а.с. 62, 67/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 74.2 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим та другим пункту 201.10 ст. 201 ПК України встановлено. що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац п`ятий цього пункту).

Згідно з абзацом восьмим, з метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (абзац дев`ятий).

Абзацом десятим встановлено, що якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 18 цього підпункту).

На виконання цієї норми, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на дату виникнення відносин з приводу прав і обов`язків у яких виник спір).

Відповідно до пункту 5 цього Порядку, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200 1.3, 200 1.9 статті 200 1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 ст. 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктом 12 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) ( пункт 13 цього Порядку).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1246 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до пункту 15, у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Пунктом 201.16 ст. 201 ПК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначалось, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України).

Письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201).

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України (п.п. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201).

Законом України від 07.12.2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», що набрав чинності з 01.01.2018 року (п. 31) пункт 201.16 ст. 201 ПК України викладений в такій редакції:

« 201.16. Реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 01.03.2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21.02.2018 року на виконання вимог Закону № 2245-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (подалі Порядок № 117).

Пунктом 21 Порядку № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як установлено судовим розглядом, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних позивачем рішень слугував висновок контролюючого органу про ненадання платником податків: 1) договорів (зокрема, зовнішньоекономічних), 2) розрахункових документів.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що жодних зауважень до обсягу первинних документів ГУ ДФС у Харківській області не надано, що означає відсутність зауважень за іншими критеріями (параметрами).

Колегія суддів зауважує, що відповідач поклав в основу спірних рішень юридично неспроможні мотиви (про ненадання платником податків договорів (зокрема, зовнішньоекономічних), про ненадання платником податків розрахункових документів), замість об`єктивно існуючого - неподання первинних документів стосовно постачання.

Рішення контролюючого органу, як з приводу зупинення реєстрації податкової накладної, так і з приводу відмови в реєстрації податкової накладної повинно відповідати критерію юридичної визначеності, як невід`ємної складової проголошеного ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, задовольняти критерію недоторканності майна особи згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, узгоджуватись із вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України.

За наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ДФС у Харківській області від 23.01.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, в силу ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивач також обтяжений обов`язком подати до суду належні, допустимі, достовірні та достатні у розумінні ст.ст. 72-76 КАС України докази обґрунтованості власних аргументів.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні інших вимог позивача, колегія суддів зазначає, що позивач судам першої та апеляційної інстанції не надав достовірних та достатніх доказів настання першої події виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Позивачем не надано суду той пакет документів, що направлявся ним на виконання вимог контролюючого органу після зупинення реєстрації спірних податкових накладних через електронний кабінет платника податків задля можливості прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в ЄРПН. А додані до позову на підтвердження здійснення господарських операцій документи, не посвідчують обставину того, що саме вони слугували підставою для відмови у реєстрації податкових накладних.

Як убачається з матеріалів справи, у відповідних повідомленнях від 18.01.2019 року позивачем зазначено лише суть пояснень та визначено про подання «всіх первинних документів».

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» про зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні № 4 від 19.12.2018 року та № 5 від 21.12.2018 року.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазова компанія «ГАЗІНВЕСТРОЕКТ» залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова у повному обсязі складена і підписана 14 червня 2019 року.