Справа № 640/6398/19
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/6398/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
за участю секретаря - Бломберус С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу №640/6398/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанту поліції Бездітко Дмитра Олексійовича про скасування постанови, -
26.03.2019 року ОСОБА_1 направив поштовим зв`язком до суду позов, у якому просить скасувати постанову серії НК № 023975 від 16.03.2019 відносно нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
Як на підставу позову посилається на те, 16.03.2019 року об 05 год. 00 хв. він здійснював керування транспортним засобом «Jeep Patrioti» д/н НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-03. На 171 км. зазначеної дороги під час руху на транспортному засобі його було зупинено інспектором патрульної поліції, при цьому він не порушував жодних правил дорожнього руху. Інспектор підійшов до його автомобіля не представився, не повідомив причину зупинки, не надав будь які докази законності зупинки, при цьому вимагав пред`явити посвідчення водія, на що він надав свій паспорт, оскільки не було повідомлено причину зупинки. Після чого на нього було накладено адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає, що постанова складена без достатніх та правових підстав, та з грубим порушенням чинного законодавства, а тому є безпідставною і не обґрунтованою.
Ухвалою суду від 29.03.2019 року відкрито провадження.
В травні 2019 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що постанова є законною і обґрунтованою. 16.03.2019 позивач керував автомобілем та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, суть скоєного правопорушення. Постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не повинен складатися, розгляд справи має право здійснюватися на місці вчинення правопорушення. У задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі, у звязку з недоведеністю таких витрат, відсутністю розрахунків тощо.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням письмового відзиву на позов. Також витрати на парову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки відсутні розрахунки витрат, докази їх сплати позивачем.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №023975 від 16.03.2019 року, винесеної інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанту поліції Бездітко Д.О., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
В оскаржуваній постанові вказується, що 16.03.2019 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем «Jeep Patriot» д/н НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-03 на 171 км. та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував ПДР України, що він мав обовязок пред`явити відповідачу посвідчення водія.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України.
Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.
Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
В графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення водієм ПДР України.
Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, більш того, в оскаржуваній постанові навіть не зазначається про порушення водієм ПДР України (окрім, як відсутність при собі посвідчення водія), які б були підставою для зупинки автомобіля, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. посвідчення водія, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Таким чином, оскаржувана постанова від 16.03.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Відповідно до ч.1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС).
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги адвокатських послуг від 21.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським обєднанням «Андрія Натини» в особі адвоката Натини А.О., предметом якого є надання правової допомоги з усіх юридичних питань, які можуть виникнути в подальшому у клієнта. Згідно з додатковою угодою від 21.03.2019 до договору про надання правничої допомоги адвокатських послуг від 21.03.2019 року, сторони угоди узгодили розмір адвокатського гонорару за надання правової допомоги під час оскарження постанови НК №023975, зокрема: надання правових консультацій 500 грн. за одну годину; ознайомлення з матеріалами, документами та аналіз нормативних джерел 400 грн. за годину; підготовка та подання до суду процесуальних документів, у вигляді заяв, клопотань 500 грн. за одну годину роботи; представництво інтересів клієнта 500 грн. за одну годину судового засідання, у якому буде брати участь адвокат.
Разом з тим, матеріали справи не містять квитанції про сплату позивачем витрат на правничу допомогу; не надано акту виконаних робіт, не вказано час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а лише зазначені вартість певних послуг за одну годину роботи, що не є достатньою підставою для стягнення вказаних витрат, тому вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанту поліції Бездітко Дмитра Олексійовича про скасування постанови задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №023975 від 16.03.2019 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.
В частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса листування: АДРЕСА_1 .

Відповідач інспектор взводу №1 роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанту поліції Бездітко Дмитро Олексійович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Рішення підписано 13.06.2019 року.

Головуючий