Справа № 0240/3389/18-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3389/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

18 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року (повний текст якого складено 01 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 06.09.2018 № та №004221305; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області судовий збір у сумі 1009,81 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Вінницької міської ради як фізична особа-підприємець 19.01.1999. З 21.01.1999 ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 21.06.2018 № 3738 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Кучером Д.С., головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Рудим О.А., у період з 30.07.2018 по 17.08.2018 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Результати перевірки оформлені актом про результати документальної планової виїзної перевірки від 23.08.2018 № 4157/13/25851034. Відповідно до висновків акта перевірки встановлено: порушення позивачем, зокрема п. 177.2, п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті якого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 62788,49 грн. за 2017 рік; порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України в результаті несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами звітного (податкового) 2017 року в сумі 1859857,08 грн.; порушення п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу ХХ ПК України, в результаті чого визначено суму військового збору у періоді, що перевірявся, на загальну суму на 5232,37 грн., в т.ч. за 2017 рік на 5232,37 грн.

На підставі висновків акта перевірки 06.09.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення:

№ , яким на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України за затримку на 25 календарних днів грошового зобов`язання в сумі 1000000,00 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 100000 грн.;

№ , яким на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України за затримку на 43 календарних дні грошового зобов`язання в сумі 859857,08 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 171971,42 грн.;

№ , яким за порушення п. 177.2, п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 62788,49 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмір 31394,25 грн.;

№ , яким на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 5232,37 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2616,19 грн.

Не погодившись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням № та № від 06.09.2018, судова колегія зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є ПК України.

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з нормами ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, "грошове зобов`язання платника податків" в розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 31.1 та п. 31.3 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, згідно з пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб - підприємців, самостійно визначене платником податків у податковій декларації підлягає сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання такої податкової декларації, що подається за базовий звітний (податковий) період, який дорівнює календарному року.

Відповідно до вимог п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Окрім того, положень, які б звільняли платника податків від застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за порушення законів з питань оподаткування в залежності від тих чи інших обставин, законодавство не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до поданої із порушенням граничного строку подання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік (№ від 28.03.2018 позивачем нараховано податок на доходи фізичних осіб в інтегрованій картці платника 28.03.2018 в сумі 3349858,56 грн., при цьому граничним строком подання податкової декларації визначено 09.02.2018, відповідно граничним строком сплати податкового зобов`язання визначено 19.02.2018. Станом на 19.02.2018 в інтегрованій картці платника рахувалася переплата в сумі 1490001,48 грн., що складається із сплаченого податку протягом 2017 року в сумі 290001,48 грн. (переплата станом на 01.01.2018) та сплаченого податку 16.02.2018 в сумі 1200000 грн.; частину недоплати ФОП ОСОБА_1 сплачено платіжним дорученням №411 від 16.03.2018, частину недоїмки в сумі 859857,08 грн. сплачено платіжним дорученням №528 від 03.04.2018.

Таким чином, грошове зобов`язання в сумі 1000000,00 грн. сплачено позивачем з затримкою на 25 календарних днів; грошове зобов`язання сумі 859857,08 грн. сплачено з затримкою на 43 календарних дні.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду України у справі від 16.06.2015 суд вважає безпідставними, оскільки зазначена постанова Верховного Суду України ухвалена за інших встановлених фактичних обставин у справі (позивач, здійснюючи оплату податкового зобов`язання помилково зазначив код бюджетної класифікації у платіжному дорученні).

Отже, позивачем не спростовано правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб.

А відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення № та № від 06.09.2018 відповідають вимогам законодавства, правові підставі для їх скасування відсутні.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.