Справа № 120/1192/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2019 р. Справа № 120/1192/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Загороднюка Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

про: визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ); стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області () сплачений судовий збір при зверненні до суду у сумі 768 грн. 40 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідно до повідомлення № 450 від 06.02.2019 року та наказу № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки його як фізичної особи - платника податків дізнався про податкову перевірку, яка почалася 25.02.2019 року тривалістю 5 робочих.

Позивач вважає, що відповідач протиправно, з порушенням процедури та за відсутності законних підстав призначив проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Крім того, позивачем разом з адміністративним позовом подана до суду заява про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 08.04.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.

08.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в порядку ст. 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

03.05.2019 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Вказав, що підставою для проведення перевірки була інформація з інформаційного ресурсу ДФС України про суми отриманих платником податків ОСОБА_2 через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснення відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта», які становлять за 2017 рік -2 584 604 грн., за 9 місяців 2018 року - 6 857 659 грн..

Враховуючи зазначене, на думку контролюючого органу у позивача був обов`язок подати податкову декларацію у встановлений законом строк. Така декларація позивачем подана не була. А тому податковим органом призначено перевірку на підставі п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. При цьому, направлення платнику запиту в даному випадку закон не передбачає.

Відповідач наголошує, що лист разом з оскаржуваним наказом відправлено на зареєстровану податкову адресу позивача, і ніхто крім позивача чи членів його сім`ї не міг отримати відповідне відправлення.

Крім того зазначив, що ГУ ДФС у Вінницькій області на адресу ОСОБА_2 надіслано повідомлення від 28.11.2018 року про необхідність подання декларацій про майновий стан та доходи за 2017 рік, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення відповідного листа. Тому, відповідач вважає, що твердження позивача про те, що його ніяким чином не було повідомлено про необхідність подання декларації не відповідає дійсності.

24.05.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій вказав, що повідомлення про запрошення платника для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків на підставі п.п.20.1.1 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу не є запитом у розумінні ст. 73 ПК України, оскільки не містить переліку інформації та документів, які запитуються; не містить підстав, визначених п.73.3 ст.73 ПК України, для направлення запиту. Таким чином, позивач вважає, що відповідач вводить суд в оману підміняючи поняття «письмового запиту про надання інформації» (п. 73.3 ст.73 ПК України) поняттям «повідомлення про запрошення до контролюючого органу» (п.п.20.1.1 п.20.1 ст.20 ПК України). Вказує, що відповідно до тексту оспорюваного наказу № 671 від 06.02.2019 року документальна позапланова невиїзна перевірка відповідачем проводилась на підставі п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, а не п.п.78.1.1 та п.п. 78.1.4 ПК України.

Також позивач зазначає, що у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення підпис у графі «Розписка в одержанні» відсутній. За даними електронного сервісу Укрпошти (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku (трек-номер листа - 181) відправлення було вручено «особисто» одержувачу 08.02.2019 року о 20:00. Проте позивач особисто не одержував рекомендоване відправлення, надіслане відповідачем, не підписував документи про його одержання, оскільки не проживав за адресою, вказаною у листі. Тому, позивач вважає, що не можна визнавати вказане рекомендоване повідомлення як належний та достовірний доказ вручення поштового відправлення позивачу.

Податкова звітність щодо нарахування та сплати податку з доходів позивача як фізичної особи за 2017 року подавалась податковими агентами і є в наявності у відповідача. Документи, які б підтверджували чи спростовували факти одержання доходу позивачем не від податкових агентів, у нього відсутні. Обов`язок доведення, що позивач одержав доходи у 2017 році не від податкових агентів, покладено чинним законодавством на відповідача.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Зазначив, що підставою перевірки є саме неподання податкової декларації платником (підпункт 78.1.2. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що наказом №671 від 06.02.2019 на підставі п.п. 20.1. 4, п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України та наказу ГУ ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року призначено провести в період з 25 лютого 2019 року, тривалістю 5 робочих днів, документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 за період його діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати військового збору та податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих у вигляді суми грошових переказів за здійснені поштові відправлення (а.с. 12).

Відповідачем копію вказаного наказу разом із повідомленням № 450 від 06.02.2019 року про таку перевірку було надіслано за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса є зареєстрованою податковою адресою ОСОБА_2 .

За даними електронного сервісу Укрпошти (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku (трек-номер листа - НОМЕР_2 ) відправлення було вручено «особисто» одержувачу 08.02.2019 року о 20:00 (а.с. 15). Зазначена інформація перевірена судом за відповідним трек-номером листа.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист вручено 08.01.2019 року за довіреністю Зведенюку (а.с.64).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 ст.17 ПК України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У абзаці 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 78.1.2. пункту 78.1 ст. 78 ПК України однією з підстав проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є неподання платником податків в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм суд зауважує, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової невиїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Як вбачається з наказу від 06.02.2019 №671, у ньому міститься посилання на п.п. 20.1. 4, п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України. При цьому п.п. 78.1.2, крім підстави на яку посилається у відзиві податковий орган ( не подання податкової декларації) передбачено проведення перевірки також в разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

У зв`язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на те, що підставою для проведення перевірки була інформація з інформаційного ресурсу ДФС України про суми отриманих платником податків ОСОБА_2 через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснення відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта», оскільки про це не зазначено в оскаржуваному наказі в якості фактичної підстави для проведення відповідної перевірки.

Що стосується аргументів сторін щодо повідомлення позивача про проведення перевірки шляхом направлення йому копії наказу та відповідного повідомлення, суд враховує наступне.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, оскільки за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаний, а й отримання ним зазначених відомостей.

Відповідачем копію вказаного наказу разом із повідомленням № 450 від 06.02.2019 року про таку перевірку було надіслано за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса є зареєстрованою податковою адресою ОСОБА_2 .

За даними електронного сервісу Укрпошти (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku (трек-номер листа - НОМЕР_2 ) відправлення було вручено «особисто» одержувачу 08.02.2019 року о 20:00 (а.с. 15). Зазначена інформація перевірена судом за відповідним трек-номером листа.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист вручено 08.01.2019 року за довіреністю Зведенюку (а.с.64). Підпис щодо отримання відправлення особисто-відсутній.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 особисто не отримував зазначений лист, дізнався про рекомендоване відправлення на його ім`я 25.03.2019 року від особи, яка проживає за зазначеною адресою і не є членом сім`ї позивача. Хоча зазначена адреса є податковою адресою позивача, він за нею тимчасово не проживав.

Враховуючи зазначені розбіжності, які містяться у витягу з електронного сервісу Укрпошти та зазначеними в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, суд приходить до висновку про неможливість визнання зазначеного повідомлення як належного та достовірного доказу вручення поштового відправлення позивачу особисто.

Наведені висновки суду щодо зазначення фактичних підстав проведення перевірки в наказі, а також порядку повідомлення про проведення перевірки узгоджуються з позицією Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 травня 2018 року по справі №810/3188/17.

Враховуючи зазначене оскаржуваний наказ від 06.02.2019 № 671 ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято з порушенням визначеної ПК України процедури призначення, а саме за відсутності в наказі підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а саму перевірку проведено без дотримання обов`язкових для цього умов, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ).

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області () сплачений судовий збір при зверненні до суду у сумі 768 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області ( , місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Повне судове рішення складено та підписано суддею 18.06.2019.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна