Справа № 2340/5146/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/5146/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, що прийняте у місті Черкаси, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ у зв`язку зі встановлення І групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у зв`язку зі встановленням І групи інвалідності.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано неправомірною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за заявою від 20.08.2018 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду, викладених в описовій частині судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки у межах спірних правовідносин відповідач діяв на підставі та у межах закону.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з 03.09.1970 по 07.07.1998 проходив службу в органах внутрішніх справ України та звільнений у відставку через хворобу.

Згідно відомостей, які містяться у виданому військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області свідоцтві про хворобу від 26 червня 1998 року №397, захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як вбачається з довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №124311, виданої 18.06.2018 обласною МСЕК №1 м. Черкаси, позивачу встановлено I групу інвалідності безтерміново.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви від 20.08.2018 та документів, УМВС України в Черкаській області підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та направило матеріали до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення.

Листом Міністерство внутрішніх справ України №15/2-3451 від 17 вересня 2018 року повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області про повернення матеріалів позивача без прийняття рішення з тих підстав, що з дати первинного огляду МСЕК минуло більше 2 років, тому останній не має права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Листом №К-743 від 28.09.2018 УМВС України в Черкаській області повідомило позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що після первинного огляду МСЕК минуло більше двох років.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію», а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно позивача, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-ХІІ та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

За правилами частини шостої статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В подальшому, Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пункті 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункт 8 Порядку № 850).

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон № 565-XII визнано таким, що втратив чинність. Однак, за змістом пунктом 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Однак, як правильно було встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги жодного з зазначених вище рішень, всупереч пункту 9 Порядку № 850, листом від 17 вересня 2018 року №15/2-3451 повернув матеріали на призначення одноразової грошової допомоги позивачеві без прийняття рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спосіб, у який Міністерство внутрішніх справ України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені, а тому позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі №361/7249/17 .

Водночас, враховуючи те, що відповідачем рішення про призначення позивачу чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності не приймалося, а спір у цій справі виник між сторонами щодо незаконного повернення відповідачем документів позивача, висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої ст. 23 Закону № 565-ХІІ, є передчасним. З огляду на це, суд апеляційної інстанції також вважає помилковим зобов`язання відповідача враховувати висновки суду при прийнятті рішення.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 по справі № 822/2518/17.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про наявність підстав для часткового задоволення позову, проте з помилкових мотивів та невідного способу захисту.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року в мотивувальній частині.

Резолютивну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року змінити, виключивши з абзацу третього слова «з урахуванням висновків суду, викладених в описовій частині судового рішення».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов