Справа № 2-а-37/2010
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 2-а-37/2010
Номер провадження 6-а/623/15/2019
УХВАЛА

іменем України

14 червня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонова Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 2-а-37/2010 за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-а-37/2010, заінтересовані особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області,-

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-а-37/2010. В обґрунтування заяви зазначає, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року задоволено частково його позовні вимоги до Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області про призначення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах встановлених законом. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 , у здійсненні перерахунку, нарахування та виплату державної пенсії та додаткової пенсії згідно норм ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними. Зобов`язано управління пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплатити державну та додаткову пенсії з 01 березня 2009 року у відповідності до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян ,які постраждали від Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановлено рої у ч. 1 ст. 28 Закону України «! Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням визначеного законодавством прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність.

На підставі даної справи він отримав виконавчий лист, який передав на виконання до виконавчої служби. Вказаний виконавчий лист неодноразово повертався заявнику. Заявник повторно направляв виконавчий лист до виконання. У зв`язку із постійними пересилками виконавчого документу він загубився. Звернутися раніше за заявою про видачу дублікату виконавчого листа заявник не міг звернутися, оскільки має групу інвалідності,що змушує його часто звертатися до лікарів та проходити курси лікування. З 2011 року двічі на рік проходить курси стаціонарного лікування в КЗОЗ Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення.

Заявник, ОСОБА_1 , надав суду письмову заяву про розгляд заяви без його участі. Заяву просить задовольнити.

Представники заінтересованих осіб: Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Як встановлено судом, на виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року видано виконавчий лист № 2-а-37/2010 року.

Посилаючись на те, що виконавчий документ є втраченим, позивач звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд, зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 18.4. Перехідних положень КАС України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку КАС України передбачає єдину підставу для прийняття рішення про видачу дубліката виконавчого листа - це втрату виконавчого документа, при цьому незалежно від причин такої втрати.

Разом з тим, для видачі судом дубліката виконавчого листа є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з приписами статті 376 КАС України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством.

Як зазначалось вище - виконавчий документ в межах даної адміністративної справи може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 01 липня 2012 року. В свою чергу, заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа.

Основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування у районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби, діловодство з виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішень) у всіх органах державної виконавчої служби, оформлення документів, технічного забезпечення їх підготовки, контролю за виконанням документів, а також здійснення діловодних процесів - організації документообігу, формування справ і зберігання документів (далі - діловодство) визначено Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5 (далі - Порядок № 2274/5).

Згідно з п.п. 3.1, 3.10, 3.16, 9.9, 9.10 Порядку № 2274/5, діловодство з виконання рішень в органах державної виконавчої служби це - сукупність процесів, що забезпечують документування управлінської інформації і організацію роботи із службовими документами, що віднесені до компетенції органів державної виконавчої служби, з моменту їх створення або надходження до відправлення або передачі в архів.

Завершене виконавче провадження формується державним виконавцем у хронологічному порядку за заявою (супровідним листом суду) про примусове виконання рішення відповідно до дати надходження (створення) документів виконавчого провадження.

Після завершення виконавчого провадження виконавчий документ з відміткою про виконання (повне, часткове, про неможливість стягнення тощо) надсилається за належністю разом з відповідною постановою державного виконавця та супровідним листом, який підписується керівником органу державної виконавчої служби або його заступником.

Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Крім того, відповідно до п. 18.2. Перехідних положень КАС України, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Разом з тим, як вказувалось вище, підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути лише наявність поважних причин, які вплинули на порушення установлених строків.

У своїй заяві, ОСОБА_1 , вказує, що виконавчий лист неодноразово повертався його відділом виконавчої служби без виконання у результаті чого і був втрачений.

З огляду на вказане встановити дату, з якої було поновлено перебіг перерваного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, не видається за можливе.

Судом не здобуто доказів обізнаності позивача про повернення виконавчого листа чи його втрату (в період строку пред`явлення виконавчого листа до виконання), а тому на думку суду це є достатньою підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі його дублікату.

Керуючись ст.ст. 243-245,248, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-а-37/2010.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 2-а-37/2010 у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківській області про призначення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах встановлених законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова