Справа № 127/11130/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11130/19

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

12 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сушка О.О. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року (прийняту у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції м. Вінниці Козліна Ю.В. (далі - відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 17.04.2019 звернувся із позовом до Вінницького міського суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №038494 інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції м. Вінниці Козліна Ю. В. від 10.10.2017 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду від 18.04.2019 адміністративний позов залишено без розгляду.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не являється особою, яка в силу ч.1 ст. 287 КУпАП уповноважена на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БР №038494 від 10.10.2017.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що наявність оскаржуваної постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за перевищення дозволеної швидкості руху перешкоджає об`єктивному проведенню досудового розслідування, яке проводиться за фактом ДТП, оскільки безпідставно констатує факт відсутності вини водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та може порушити законні права та інтереси позивача.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частино 1 ст. 5 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Частиною 1 ст. 287 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Положенням ч.1 ст. 269 КУпАП визначено, що потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 240 КАС України вказано, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Статтею 43 КАС України визначено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

З оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №038494 від 10.10.2017 вбачається, що особою, щодо якої її винесено є ОСОБА_2 .

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за порушення розділу 34 додатку 1 ПДР, тобто пересічення суцільної лінії дорожньої розмітки.

При цьому, ОСОБА_1 не являється потерпілим у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оскільки вчинення правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП само по собі не могло привести до заподіяння шкоди ОСОБА_1 , на відміну від правопорушення за ст. 124 КУпАП, кваліфікуючою ознакою якої являється завдання шкоди.

Тобто, в силу вимог ст. 287 КУпАП саме ОСОБА_2 , як особа щодо якої прийнято оскаржувану постанову серії БР №038494 від 10.10.2017 по справі про адміністративне правопорушення може її оскаржити.

Відтак, оскаржувана постанова серії БР №038494 від 10.10.2017 не несе жодних правових наслідків відносно ОСОБА_1 , права позивача та інтереси оскаржуваною постановою не порушені.

Однак, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 не являється особою, яка в силу ч.1 ст. 287 КУпАП уповноважена на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БР №038494 від 10.10.2017, а тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 240 КАС України залишив позов без розгляду.

Відтак, приймаючи ухвалу від 18.04.2019 суд першої інстанції помилково дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення суб`єкта владних повноважень є заінтересованість позивача.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.

Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися);

б) або порушується (щодо протиправних діянь, які тривають);

в) або створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі);

г) або є інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №522/3665/17, а також Великою Палатою Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 800/489/17, від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, від 06.02.2019 у справі № 9901/815/18.

За таких обстави, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята ухвала не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Положенням ч. 3 ст. 312 КАС України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року - скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сушко О.О. Сторчак В. Ю.