Справа № 620/252/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/252/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді: Чаку Є.В.

суддів: Літвіної Н.М., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря: Муханькової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, які визначені ч. 2 п. 13 Порядку № 975; визнання неправомірним та скасування рішення Міністерства оборони України від 30 листопада 2018 року № 122, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму (пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»); встановлення судового контролю за виконанням МО України рішення суду та зобов`язання МО України протягом місяця, з дня набрання рішенням суду законної сили, подати звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзивах на апеляційну скаргу МО України та Чернігівський обласний військовий комісаріат зазначили, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР у період з 06.05.1979 року по 15.05.1981 року, під час якої з 10.02.1980 року по 15.05.1981 року брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, що підтверджується військовим квитком позивача та довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 01.02.2017 року № 209/ж, у позивача наявні рубці, які є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті осколкових поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1980 році.

Відповідно до копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 380 від 02.02.2017 року наявні упозивача множинні вогнепальні осколкові поранення голови ЗЧМТ-контузія головного мозку пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВБ № 037431 від 06.04.2017 року ОСОБА_1 з 06.04.2017 року встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, строком до 06.04.2018 року.

24.09.2018 року з метою реалізації соціального правового захисту військовослужбовців, передбаченого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач звернувся із заявою до Сновського районного військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Листом військового комісара Сновського районного військового комісаріату від 24.09.2018 року № 2 заява позивача з доданими до неї документами надіслана на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому вказані документи надіслав на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.11.2018 року №122 комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно із п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також підпункту 3 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі Порядок №975), одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби

Вважаючи, що Міністерством оборони України протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - № 2011-ХІІ) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.8 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9. ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ).

За правилами п.3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (06.04.2017), а саме: Закон № 2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року.

Так, частиною 2 статті 16 Закон № 2011-ХІІ у відповідній редакції вказано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

За приписами ч. 2 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно з ч. 6 ст. 2 цього ж Закону існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Отже, Законом встановлена умова, за якої право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає, і вказана умова полягає в обмеженні проміжком часу - три місяці від дня звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2019 року у справі №1640/2918/18.

З матеріалів справи вбачається, що вперше ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії позивачу встановлено з 06.04.2017 року.

Оскільки в даному випадку інвалідність позивачу встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (тобто поранення, які позивач отримав під час виконання обов`язків військової служби призвели до захворювання, через яке було встановлено інвалідність), і така інвалідність встановлена через 30 років після звільнення з військової служби, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З матеріалів справи вбачається, що заява позивача обласним військовим комісаріатом направлена до Департаменту фінансів Міністерства оборони України 02.10.2018 року, а оскаржуване рішення відповідачем прийнято 30.11.2018 року, тобто з порушенням місячного строку, встановленого абзацом 2 пункту 13 Порядку № 975.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, залишив вказані обставини поза увагою та не навів обґрунтувань з приводу вказаних обставин.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні підстави для задоволення позовних вимог у частині позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, які визначені ч. 2 п. 13 Порядку № 975 та, водночас вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в іншій частині позовних вимог.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, які визначені ч. 2 п. 13 Порядку № 975, та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позову.

Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, які визначені ч. 2 п. 13 Порядку № 975.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12.06.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М.Літвіна

Є.І. Мєзєнцев