Справа № 813/3513/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3055/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, головуючий суддя Москаль Р.М., ухвалене о 16:59 год. у м. Львові, повний текст якого складено 11.02.2019 року, у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» про застосування арешту коштів на рахунках,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивач Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Корпорація КРТ», в якому просив застосувати арешт коштів на рахунках.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач відмовився від проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, необхідних документів для її проведення не надав, відтак є підстави для застосування арешту коштів на рахунках ТОВ «Корпорація КРТ» у банківських установах.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що підставою для застосування адміністративного арешту є вчинене платником податків правопорушення у сфері оподаткування, яке полягає в неправомірному недопуску до перевірки посадових осіб податкового органу за наявності законних підстав для її проведення незалежно від наявності в такого платника податкового боргу на момент звернення контролюючого органу з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,

30.08.2017 року Офіс великих платників податків ДФС електронною поштою скерував Львівському управлінню Офісу великих платників податків ДФС запит «Про проведення зустрічної перевірки суб`єкта господарювання». В запиті, з метою дослідження операцій ТОВ «Стейт Оіл» з ТОВ «Корпорація КРТ» на протязі 2017 року Офіс великих платників податків ДФС звернувся з проханням провести зустрічну перевірку ТОВ «Корпорація КРТ» по взаємовідносинах з ТОВ «Стейт Оіл» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства (а.с. 6).

Львівське управління Офісу великих платників податків ДФС скерувало ТОВ «Корпорація КРТ» запит №46817/10/28-10-48-09-11 від 05.09.2017 про проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання з наданням наявної інформації та її документальне підтвердження для з`ясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку результатів операцій по господарських відносинах із придбання ТМЦ в ТОВ «Стейт Оіл» за період лютий-липень 2017 року (а.с. 11).

На запит контролюючого органу ТОВ «Корпорація КРТ» листом №18/09-03 від 18.09.2017 надало відповідь та зазначило про відсутність обов`язку надавати на нього відповідь з тієї причини, що запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах 1-5 п.73.3 статті 73 ПК України. Зокрема, у запиті не зазначена підстава для його скерування, конкретні причини проведення зустрічної звірки, наведені у п. 2 Порядку №1232 (перевірка якого саме платника податків спричинила надіслання запиту тощо) (а.с. 13).

У зв`язку з відмовою платника податків у наданні відповіді, - заступник начальника управління начальник відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС звернувся до начальника Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС із доповідною запискою про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» (а.с. 14).

29.09.2017 року Офіс великих платників податків ДФС відповідно до п.п. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, п.п. 75.1 статті 75, п.п. 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, п. 82.2 статті 82 Податкового кодексу України прийняв наказ №2167 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Стейт Оіл» (код 39436796) за лютий-квітень 2017 року, червень-липень 2017 року, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг), та з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, з 02.10.2017 року тривалістю 15 робочих днів (а.с. 7).

02.10.2017 року посадові особи контролюючого органу для проведення перевірки здійснили вихід за фактичною адресою ТОВ «Корпорація КРТ»: м. Львів, вул. Лазаренка, буд. 1, вручили копію наказу від 29.09.2017 №2167 та пред`явили направлення на проведення перевірки від 02.10.2017 року № 258, 259 (а.с. 8, 9).

Директор ТОВ «Корпорація КРТ» ОСОБА_1 ознайомився з цим наказом, отримав його копію та не допустив працівників контролюючого органу до проведення перевірки, оскільки не погодився із правомірністю винесення наказу, про що розписався на примірнику наказу та зазначив про оскарження цього наказу (а.с. 7 звор.).

Інспектори склали акт № 254/28-10-48-09/37786903 від 02.10.2017 року про відмову у допуску до проведення перевірки посадовими особами ТОВ «Корпорація КРТ». Примірник цього акта 02.10.2017 року отримав директор ТОВ «Корпорація КРТ» ОСОБА_1 , про що розписався в акті (а.с. 10 звор.).

09.10.2017 року Офіс великих платників податків ДФС звернувся до суду з позовом застосувати арешт коштів на рахунках ТОВ «Корпорація КРТ».

ТОВ «Корпорація КРТ» звернулося до суду з позовом про скасування наказу №2167 від 29.09.2017 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» як незаконного. Рішенням Львівського окружного суду №813/3478/17 від 26.12.2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 року, задоволено адміністративний позов ТОВ «Корпорація КРТ»: суд визнав протиправним і скасував наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2167 від 29.09.2017 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» (а.с. 56-58, 74-76).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не подано доказів наявності у відповідача податкового боргу та відсутності майна для його погашення, то відсутні підстави для застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти не у зв`язку з наявністю у відповідача податкового боргу та відсутністю майна для погашення такого боргу, а у зв`язку з недопуском працівників контролюючого органу до проведення перевірки. Будь-яких доказів того, що на час виникнення спірних правовідносин у відповідача був податковий борг позивач не надав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями п.п. 94.4-94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Колегія суддів зазначає, що п.п. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України передбачено припинення адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №820/4710/16.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для застосування податковим органом арешту коштів платника податків на рахунках, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року про відкриття апеляційного провадження відстрочено Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином з апелянта слід стягнути суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 2 400 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №813/3513/17 без змін.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби () за реквізитами: отримувач коштів - УК у Галицькому районі м. Львова; код отримувача за ; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; рахунок отримувача 1057; код класифікації доходів бюджету 22030101 суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови складено 13.06.2019 року.