Справа № 810/4547/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2019 року

Київ

справа №810/4547/17, провадження №К/9901/66193/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ківшовата Агро", про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кучми А.Ю., Аліменка В.О., Безименної Н.В. від 01 серпня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро», про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 5,0753 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі №б/н від 02.02.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове майно 13602663.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у документах, поданих ТОВ "Ківшовата Агро", не містилося інформації, яка може вважатися перешкодою для державної реєстрації права оренди. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про правомірність дій державного реєстратора під час державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 5,0753 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі №б/н від 02.02.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове майно 13602663.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 скасовано, та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 5,0753 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі №б/н від 02.02.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове майно 13602663.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що подання для державної реєстрації документів на земельну ділянку, щодо якої вже зареєстровано інший договір оренди у Державному реєстрі прав є підставою для відмови у державній реєстрації відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Колегія суддів дійшла до висновку, що приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. було передчасно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2016, щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,0753 га, дане рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» звернулось із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року та залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 5,0753 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області.

Вказана обставина підтверджується копіями державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Таращанською райдержадміністрацією Київської області 09.11.2004, Інформаційної довідки Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 98432522 від 26.09.2017.

25.04.2008 між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро» укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки №б/н, який зареєстровано Таращанським районним відділом СВП «Київський обласний реєстраційний центр» центр ДЗК від 01.10.2008 за № 84. Відповідно до п. 3.1 договору від 25.04.2008, договір оренди землі укладено на 5 років. Договором чітко визначено строк його дії, порядок і спосіб продовження дії договору, порядок його зміни та припинення (а.с. 64).

Земельну ділянку передано орендатору згідно акту приймання-передачі від 25.04.2008 (а.с. 65).

23.05.2012 року між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 25.04.2008, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо продовження терміну дії договору на 5 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Також сторони дійшли згоди щодо необхідності приведення у відповідність до норм Закону України «Про оренду землі» і інших умов договору від 25.04.2008. Додаткова угода зареєстрована в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 за №05845.

02.02.2016 між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро» укладено новий договір оренди землі загальною площею 5,0753 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , відповідно до п. 3.1 якого договір укладено на 7 років. Строк дії договору починається з моменту державної реєстрації права оренди за цим договором.

Договір від 02.02.2016 зареєстрований приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області, Скоробагатько В.Д. 06.03.2016, номер запису про право власності № 13582090, індексний номер: 28615437.

Позивач, вважаючи дії приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. щодо реєстрації договору оренди землі протиправними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» обґрунтована тим, що відповідачу для державної реєстрації було подано повний пакет документів, які містили інформацію про право набувача та нерухоме майно (земельну ділянку). Дії державного реєстратора під час державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 5,0753 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі №б/н від 02.02.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове майно 13602663, були правомірними і не підлягають скасуванню.

7. У відзиві на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» Котенко Євгенія Максимівна зазначила, що відповідачем порушено пункт 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки одночасно діяло два договори оренди однієї і тієї самої землі. Оспорюваний договір був укладений та зареєстрований під час дії Додаткової угоди від 23.05.2012 до Договору оренди землі від 25.04.2008, оскільки термін Додаткової угоди до Договору оренди землі від 25.04.2008 має закінчитись 29.12.2017, а Договір оренди землі від 02.02.2016 зареєстрований реєстратором 06.03.2016. Посилаючись на законність постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити його без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на дату звернення позивача до суду, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

9. За правилами частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на момент прийняття цієї постанови, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

10. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

11. Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

12. Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 чинного Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

13. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

14. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

15. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 та від 20 березня 2019 року у справі №823/2048/16.

16. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

17. У справі, що розглядається, спір виник стосовно правомірності рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права за договором оренди, укладеного між укладеного між позивачем та ТОВ «Ківшовата Агро», за наявності реєстрації іншого договору оренди земельної ділянки. Відтак, у даній справі фактично оскаржується чинність договору оренди, на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію речового права, тобто існує спір між двома суб`єктами щодо права оренди на земельну ділянку (чинності договору оренди землі).

18. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. У свою чергу, індивідуальні особливості врегулювання правовідносин між сторонами - договором оренди землі.

19. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

20. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

21. Згідно з положеннями статті 17 цього ж Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

22. Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено у статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій): суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

23. Оскільки спірні правовідносини фактично виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Ківшовата Агро» стосовно права оренди на земельну ділянку, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відтак, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

24. Суд враховує те, що рішенням Таращанського районного суду Київської області яке набрало законної сили по справі №379/1247/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ківшовата Агро" про визнання недійсним договору оренди землі від 02.02.2016 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Водночас, у справі, що розглядається, спір не обмежується оскарженням рішення, дії чи бездіяльності державного реєстратора, оскільки в його основі лежить спір щодо оскарження договору оренди землі, який з урахуванням особливості справи не може бути вирішений в адміністративному суді, що обмежений при вирішенні таких спорів вимогами процесуального закону. У відповідності до положень статті 19 ЦПК України цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій є похідними від спору щодо такого майна.

25. Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідає принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

26. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

27. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

28. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

29. Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом"; фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).

30. Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

31. Частиною першою статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ківшовата Агро", про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко

Судді: Я.О.Берназюк

І.В.Желєзний