Справа № 520/1701/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р.Справа № 520/1701/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Григорова А.М. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 (повний текст складено 09.04.2019, головуючий суддя І інстанції Супрун Ю.О., м.Харків) по справі № 520/1701/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі - УПСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (. адреса: проспект Науки 17-А, м. Харків. 61166.) щодо відмови у реєстрації статусу внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 );

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (, адреса: проспект Науки 17-А. м. Харків. 61166.) оформити та видати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ), довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з зазначенням у довідці даних її малолітнього сина - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) інваліда з дитинства.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування доводів скарги апелянт зазначає про відсутність підстав для видачі довідки позивачу про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв`язку із неподанням нею достовірних відомостей щодо часу переміщення.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 26.10.2010 року), місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області 11.01.2011 року є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда з дитинства , що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 .

Згідно копії медичного висновку № 52 від 23.12.2016 року про дитину-інваліда віком до 18 років/направляється в районне (міське) управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, опікуна видану Комунальним закладом охорони здоров`я "Харківська міська дитяча поліклініка" № 14, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 (вказаний у цій же довідці/відомості про переміщених осіб, які не досягли 18-річного віку) отримали довідку від 25.12.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції виданої УПСЗНА Дзержинського району ХМР, згідно якої постійне місце проживання позивача та її дитини: АДРЕСА_3 , та перемістились з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_2 .

Повідомленням про відмову в наданні допомоги за № 1856/05 від 30.12.2014 року Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради повідомило ОСОБА_1 , що їй відмовлено в призначенні щомісячної державної адресної допомоги особам які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції.

Також, листом від 12.05.2015 року за № Р-610/01-44/34 Департамент соціального захисту населення Харківської обласної Державної Адміністрації повідомив позивачу про надання нею недостовірну інформацію, а саме було зазначено у заяві про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, вказано дату переміщення позивача та її дитини 01.09.2014 року, проте як з`ясовано в подальшому, що з 30.01.2014 року позивач перебуває на обліку в управлінні, як отримувач допомоги на дитину-інваліда. Крім того, зазначено, що в особовій справі є акт обстеження сім`ї від 14.03.2014 року № 366, згідно із яким дитина-інвалід фактично проживає разом з обома батьками за адресою: АДРЕСА_2 , а отже рішенням управління від 29.12.2014 року ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні адресної допомоги, особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що нормами чинного законодавства встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи. При цьому суд вказав, що відповідач не довів законність та обґрунтованість власних дій, що є предметом оскарження позивачем. Натомість позивач довів обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

У частині другій, третій, сьомій, десятій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в свою чергу, врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, відповідно до якого заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Таким чином, законодавчо встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

В той же час з наведених вище положень законодавства слідує, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Додатково слід враховувати, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До вказаного переліку включено м. Первомайськ.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач перемістилася з міста, яке відноситься до території здійснення антитерористичної операції, а тому є внутрішньо переміщеною особою, на яку розповсюджується дія Закону № 1706-VII, у зв`язку з чим позивачу було протиправно відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що станом на момент прийняття рішення про надання позивачці довідки від 25.12.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, УПСЗНА Дзержинського району ХМР, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання недостовірних даних, у зв`язку із чим позивача було документовано довідкою від 25.12.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Згідно копії паспорту громадянки України серії НОМЕР_3 видану на ім`я ОСОБА_1 , що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що зважаючи на діагноз дитини позивачки -дитячий церебральний параліч позивач ймовірно змушена була повсякчасно займатися лікуванням дитини, в тому числі і в реабілітаційних установах м. Харкова , періодично привозити дитину до лікарських установ для консультації зі спеціалістами, оскільки за місцем проживання такої допомоги м. Первомайськ. Луганської області з об`єктивних причин отримати не мала можливості. А тому саме заради зручнішого проходження реабілітації особова справа дитини була переведена до УПСЗН в м.Харків, однак перемістилася постійно до м. Харкова у квітні 2014 року, де мешкала разом з дитиною-інвалідом за адресою: АДРЕСА_2 .

Такі доводи позивача відповідачем не було спростовано ані в суді першої інстанції ані під час апеляційного розгляду справи.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що син позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України») зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують про обгрунтованість позовних вимог позивача, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому у відповідності до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 520/1701/19 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 520/1701/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров А.О. Бегунц