Справа № 620/1338/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1338/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 15.05.2019 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної та необґрунтованої інформації на його інформаційний запит від 15.03.2019;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути його інформаційний запит від 15.03.2019 та надати повну і обґрунтовану інформацію стосовно питань, порушених в інформаційному запиті, у порядку і строк, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його інформаційний запит відповідач надав формальну відповідь, запропонувавши звернутись до військового комісаріату за місцем реєстрації для забезпечення соціального і правового захисту, отримання необхідних документів. Точних та повних даних на запитувану інформацію в/ч НОМЕР_1 не надала.

Ухвалою судді від 16.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також установлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позову.

Відповідач правом подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира 24 окремого штурмового батальйону (по особовому складу) від 28.12.2018 №224-РС позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку дії контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.12.2018 №393 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 15).

15.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до в/ч НОМЕР_1 із інформаційним запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 16-17), у якому просив командування частини надати достовірну, повну, точну інформацію:

1) з якого та по який період позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 (за які роки, місяці та в якому розмірі (помісячно);

2) у випадку, якщо індексація не нараховувалась та не виплачувалась, просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 : з 02.11.2016 по 02.05.2017, з 02.05.2017 по 02.11.2017, з 03.05.2018 по 28.12.2018;

3) чи надавалась позивачу за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 за період з 02.11.2016 по 02.05.2017, з 02.05.2017 по 02.11.2017,з 03.05.2018 по 28.12.2018 додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, та чи нараховувалась та виплачувалась позивачу, грошова компенсація, у разі ненадання додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

4) якщо грошова компенсація за ненадані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки не була нарахована та виплачена, просив здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за ненадані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

5) витяги з розрахунково-роздавальних відомостей щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, з інформацією про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за період 02.13.2016 по 02.05.2017, з 02.05.2017 по 02.11.2017, з 03.05.2018 по 28.12.2018, з вказівкою крім основних нарахованих та виплачених додаткових видів грошового забезпечення (помісячно), а саме дані: про розмір отриманих позивачем в період з 02.11.2016 по 02.05.2017, з 02.05.2017 по 02.11.2017, з 03.05.2018 по 28.12.2018 всіх складових грошового забезпечення (оклад, в/звання, вислуга років, таємність, інше), а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги (винагороди) при звільненні (вихідної допомоги), премії (до Дня Незалежності, тощо), винагороди за участь в АТО, надбавки за роботу, що передбачає надбавка за особливості проходження служби, виплата за безперервну службу, доступ до державної таємниці, та всіх інших додаткових грошових виплат, з вказівкою сплати відповідних страхових та пенсійних внесків у разі їх сплати (платежів, податків) з цих сум.

Також у вказаному запиті ОСОБА_1 просив, що якщо в/ч НОМЕР_1 не володіє даною інформацією, направити цей запит належному розпоряднику, з одночасним повідомленням його, на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Листом від 19.04.2019 за №396 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013, затверджено Положення про військовий комісаріат, відповідно до пункту 8 якого, завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з оборони відповідно до законодавства. На підставі наведеного, в/ч НОМЕР_1 зазначила, що для забезпечення соціального і правового захисту та отримання необхідних документів позивачу необхідно звернутись до військового комісаріату за місцем реєстрації (а.с. 18).

Не погоджуючись з такою відповіддю, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України від 02.10.1992 №2657-XII «Про інформацію» (далі Закон №2657-XII).

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону №2657-XII, документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону №2657-XII передбачено, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Закону №2657-XII право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Згідно із статтею 10 Закону №2657-ХІІ за змістом інформація поділяється на, у тому числі, інформацію про фізичну особу.

Статтею 11 Закону №2657-ХІІ установлено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Законом України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI) визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI передбачено, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №2939-VI, кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Суд враховує, що статті 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Статтею 13 Закону №2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

З урахуванням наведеного, ознаками публічної інформації є: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання ним своїх обов`язків; інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

За відсутності перелічених ознак така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання ним своїх обов`язків.

Разом з тим, особливості застосування адміністративним судом Закону України «Про доступ до публічної інформації» викладені у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Підпунктом 3.1 пункту 3 цієї постанови Пленуму визначено, що судам потрібно мати на увазі, що Закон №2939-VI передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон №393/96-ВР).

Суд звертає увагу, шо відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону №393/96-ВР, тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняттям «спеціальний закон», що вживається у частині другій статті 2 Закону №2939-VI.

Згідно із статтею 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із … заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

В силу вимог статті 3 Закону №393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Зі змісту наявного у матеріалах справи інформаційного запиту судом встановлено, що останній поданий ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 з метою уточнення розміру нарахованого та виплаченого (невиплаченого) йому відповідачем грошового забезпечення за період проходження військової служби. При цьому, основною метою запиту є реалізація ОСОБА_1 своїх соціально-економічних та особистих прав і законних інтересів (права на індексацію грошового забезпечення, грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, тощо).

Враховуючи наведене, суд вважає, що у даному випадку запитувана ОСОБА_1 інформація не є публічною. Зокрема, сформований та надісланий позивачем до в/ч НОМЕР_1 запит про надання публічної інформації від 15.03.2019 є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом № 393/96-ВР.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з наведеним, враховуючи правову позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» (пункт 19), суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити з тих підстав, що право позивача на отримання публічної інформації не порушено.

Керуючись статтями 241-243, 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна