Справа № 200/5461/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 р. Справа№200/5461/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області

про визнання неправомірним та скасування рішення від 17 жовтня 2018 року та зобов`язання здійснити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення від 17 жовтня 2018 року та зобов`язання здійснити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з метою перерахунку призначеної йому пенсії на пільгових умовах він звернувся із заявою до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Проте, рішенням про відмову в призначенні пенсії від 17.10.2018 р. відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на підземних роботах.

Відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період з 01.03.2010 року по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 рік на підприємстві - ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» через відсутність відомостей про сплату щомісячних платежів по єдиному внеску за ці періоди.

Позивач вважає такі дії (бездіяльність) відповідача протиправними та такими, що порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 жовтня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії по збільшенню пільгового стажу згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язати зарахувати до пільгового та страхового стажу періоди його роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 року на підприємстві ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; зобов`язати повторно розглянути питання щодо нарахування пенсії відповідно до статті 8 ЗУ «Про підвищення у престижності шахтарської праці», у розмірі 80 відсотків заробітної плати шахтаря, але не менше ніж три прожиткові мінімуми для осіб, що втратили працездатність та сплати суми несплаченої пенсії з урахування перерахунку пенсії та здійснених виплат з врахуванням висновків суду.

Ухвалою від 22 квітня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 20 травня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 травня 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зазначив, що позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 24.09.2018 №4487 про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідно до наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача на підземних роботах становить 13 років 10 місяців 10 днів, замість необхідних 15 років. Наявність такого стажу обумовлена несплатою до ПФУ щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за період з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 року, відсутність нарахованої заробітної плати за жовтень 2018 року підприємством ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

20 травня 2019 року розгляд справи відкладено на 10 червня 2019 рік.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

24 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням від 17 жовтня 2018 року за №4487 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Зі змісту рішення вбачається, що для перерахунку пенсії з 01.10.2018 надані документи: заява, пільгова довідка від 24.09.2018 № 5-2217. На підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК -5) за період з 01.01.2000 по 31.08.2018 встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах ОСОБА_1 складає 13 років 10 місяців 10 днів замість необхідних 15 років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Наявність такого пільгового стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до Пенсійного фонду України за період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 підприємством ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із рішенням Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 жовтня 2018 року за №4487, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

16 вересня 2008 року набув чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Цей Закон спрямований на підвищення престижності-шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально - побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Однією із умов особливостей застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції наказу Міністерства соціальної політики №720/1642/5 від 06 жовтня 2014 року (далі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до спірного рішення відповідача до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 січня 2017 по 31 серпня 2018 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

За результатами судового розгляду встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 , наданій позивачем, відомості про роботу за спірний період, а саме з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 внесені відповідно до вимог Інструкції, крім того, містяться всі необхідні оформлені належним чином відомості про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Крім того, вказані відомості підтверджуються довідками ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» №412 від 23.10.2018 року та №411 від 23.10.2018 року.

Також, згідно даних, (що наявні в матеріалах справи) наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за у спірні періоди позивач дійсно отримував заробітну плату на шахті, трудовий стаж у спірний період, зараховано за кодом ЗП3013А1.

Відповідно до постанов правління ПФУ від 10 червня 2004 року №7-6 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», від 05 листопада 2009 року №26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», від 08 жовтня 2010 року №22-2 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та від 03 грудня 2013 року №25-2 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спец стажу за №ЗП3013А1 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Тобто, при здачі звітів страхувальником до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ч. 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Щодо не врахування відповідачем до пільгового стажу спірного періоду роботи на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» у зв`язку з відсутністю сплати внесків підприємством на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058)

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії з підстав викладених у рішенні від 17.10.2018 року за №4487.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Таким чином, відмова в перерахунку пенсії, зокрема через відсутність відомості про сплату щомісячних внесків за спірні періоди, суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, наявні усі підстави для зарахування позивачу до пільгового та страхового стажу періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018, що дає право на перерахунок пенсії у відповідності до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

З огляду на що, позовні вимоги про скасування рішення №4487 від 17 жовтня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії також підлягають задоволенню із зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення від 17 жовтня 2018 року та зобов`язання здійснити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17 жовтня 2018 року №4487 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднанане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв Праці, б. 6, ) зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди його роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010, з 01.01.2017 по 31.08.2018 року на підприємстві ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля».

Зобов`язати Селидовське об`єднанане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв Праці, б. 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу згідно ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з врахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовськогооб`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв Праці, б. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко