Справа № 1440/2194/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2194/18
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження апеляційну скаргу Заступника прокурора Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана рибна компанія "Юг-Аквапром" про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року Державна екологічна інспекція у Миколаївській області звернулись до суду з адміністративним позовом про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана рибна компанія "Юг-Аквапром" заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме: зупинити використання рибогосподарського водного об`єкту (ставка) за межами с. Андрієво-Зоріне, Березанського району, Миколаївської області площею водного дзеркала 980 об`єднаного гідротехнічною спорудою - греблею до отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 03.04.2018р. по 06.04.2018р. було проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища суб`єктом господарювання ТОВ ОРК "ЮГ-АКВАПРОМ", у ході якої встановлено факт провадження господарської діяльності без дозволу на спеціальне водокористування. 10.04.2018 року позивачем складено Припис №03/16, яким зокрема зобов`язано відповідача отримати дозвіл на спеціальне водокористування. Під час проведення позапланової перевірки було виявлено невиконання вимог припису від 10.04.2018 № 03/16, складеного за наслідками планової перевірки, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заступник прокурора Миколаївської області надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем у справі є Державна екологічна інспекція у Миколаївській області, яка в апеляційному порядку рішення суду не оскаржили, що свідчить про неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень покладених на нього державою обов`язків щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. З огляду на зазначені обставини, апелянт зазначає, що в даній справі наявний передбачений ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" виключний випадок, коли орган державної влади неналежним чином здійснює свої повноваження, та як наслідок нівелюються своїми повноваженнями як органу контролю в екологічній сфері, правовий захист прав та інтересів держави не здійснюється. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм права. Також, відповідач зазначає, що Державна екологічна інспекція у Миколаївській області належним чином у цій справі здійснювала представництво інтересів держави, була присутня у судовому засіданні, а тому прокурор не може у даному випадку користуватися процесуальними правами у цій справі та бути апелянтом. З урахуванням викладеного просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Крім того, відповідач звертає увагу суду щодо пропущення строку звернення до суду з позовом, оскільки строк необхідно відраховувати з 06.04.2018 року з моменту встановлення порушення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 року справа була призначена до розгляду на 29.05.2019 року у відкритому судовому засіданні, до суду з`явились представники прокуратури Одеської області та ТОВ «Юг-Аквапром», надали свої пояснення та не заперечували щодо закінчення розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ТОВ ОРК "ЮГ-АКВАПРОМ" відносяться: Код КВЕД 03.12 Прісноводне рибальство; 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура); 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 10.85 Виробництво готової їжі та страв; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та виробами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 03.04.2018р. по 06.04.2018р. старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області Мацуєвим М.М. була проведена планова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища ТОВ ОРК "ЮГ-АКВАПРОМ", за результатами якої складено акт перевірки №03/16.

Під час проведення перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області встановлено порушення відповідачем ст.ст. 44, 48- 49 Водного кодексу України, а саме здійснення діяльності без дозволу на спеціальне водокористування.

На підставі акта перевірки позивач виніс припис від 10.04.2018р. № 03/16, яким зокрема зобов`язав відповідача отримати дозвіл на спеціальне водокористування.

Після чого, позивачем проведено позапланову перевірку відповідача, якою було виявлено невиконання вимог припису від 10.04.2018 № 03/16, а саме п. 8 - не отримано дозвіл на спеціальне водокористування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно схеми водонаповнення ставка, забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв не здійснюється.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо права звернення заступника прокурора Миколаївської області з апеляційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У цій справі апелянт прокуратура Одеської області не приймали участь в розгляді справи в суді першої інстанції. Позивачем у справі є Державна екологічна інспекція у Миколаївській області, яка в апеляційному порядку рішення суду не оскаржили, що на думку прокуратури Одеської області, з якою погодився суд апеляційної інстанції, свідчить про неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень покладених на нього державою обов`язків щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів зазначає про пасивну поведінку Державної екологічної інспекції у Миколаївській області, яка має відповідні повноваження для захисту інтересів держави, зокрема, захисту та вирішення суспільно важливого та соціально значущого питання, і яка ухилилась від такого захисту, погодившись з рішенням суду першої інстанції та не подання апеляційної скарги, що є підставою для допуску прокуратури Одеської області до суду апеляційної інстанції відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з метою захисту інтересів держави.

Отже, колегія суддів зазначає, що допуск прокурора до суду, у даному випадку, є виправданим та здійснений у межах дискреційних повноважень, наданих прокурору для оскарження судового рішення.

Крім того, щодо строку звернення до суду з адміністративним позовом слід зазначити наступне.

Згідно ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акта перевірки від 06.04.2018 року позивач виніс припис від 10.04.2018р. № 03/16, яким зокрема зобов`язав відповідача отримати дозвіл на спеціальне водокористування.

22.06.2018 року згідно акту перевірки №03/39 позивачем було встановлено не виконання ТОВ «Юг-Аквапром» вимог припису від 10.04.2018р. № 03/16.

Колегія суддів зазначає, що саме не виконання ТОВ «Юг-Аквапром» вимог припису від 10.04.2018р. № 03/16 стало підставою звернення до суду з цим позовом, а тому строк звернення до суду слід відраховувати з 22.06.2018 року. Адміністратиний позов подано до суду 10.09.2018 року, а тому 3-х місячний строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Згідно ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтею 1 Водного кодексу України (далі - ВК України) визначено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Відповідно до статті 46 ВК України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно ч.1 ст.47 ВК України загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Відповідно до статті 48 ВК України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

При цьому, не належать до спеціального водокористування:- пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних);- скид води з водних об`єктів для підтримання санітарних витрат у річці та з метою запобігання виникненню гідродинамічних аварій;- подача (перекачування) води водокористувачам в маловодні регіони;- усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення);- використання підземних вод для вилучення корисних компонентів;- вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин;- виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт;- видобування корисних копалин і водних рослин;- прокладання трубопроводів і кабелів;- проведення бурових, геологорозвідувальних робіт;- інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

Згідно ст. 49 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Згідно ст. 255.3.2. Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води для потреб рибництва є фактичний обсяг води, необхідної для поповнення водних об`єктів під час розведення риби та інших водних живих ресурсів (у тому числі для поповнення, яке пов`язане із втратами води на фільтрацію та випаровування).

Згідно ст.255.11.8. Податкового кодексу України, рентна плата за спеціальне використання води для потреб рибництва обчислюється виходячи з фактичних обсягів води, необхідної для поповнення водних об`єктів під час розведення риби та інших водних живих ресурсів (у тому числі для поповнення, яке пов`язане із втратами води на фільтрацію та випаровування), та ставок рентної плати.

При цьому спосіб поповнення водою водних об`єктів не визначається (тобто може бути і самопливним, як і поповнення водою за рахунок природного стоку будь-яких руслових ставків або водосховищ, які використовуються для риборозведення).

Таким чином, колегія суддів вважає, що поповнення водою водного об`єкта, який використовується ТОВ «Юг-Аквапром» для риборозведення є спеціальними водокористуванням.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про аквакультуру» аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг).

Як вбачається з довідки АА№835450 з Єдиного державного реєстру підприємства та організацій України діяльністю ТОВ «Юг-Аквапром» згідно КВЕД-2010, зокрема, є прісноводне рибальство; прісноводне рибництво (аквакультура); перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (а.с.18).

Також, згідно КВЕД-2010, як вже зазначено, ТОВ «Юг-Аквапром», зокрема, займається прісноводним рибництво (аквакультура), що спростовує доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, про те що відповідач займається у своїй діяльності лише рибальством.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те що використання ТОВ «Юг-Аквапром» на умовах оренди водного об`єкта для рибогосподарських потреб не є спеціальним водокористуванням та не потребує дозволу.

Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007)».

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що питання збереження водних ресурсів та дотримання правового регулювання їх використання з метою недопущення їх засмічення та виснаження безперечно відповідають суспільному, публічному інтересу. Україна належить до найменш водозабезпечених країн світу. ЄСПЛ у своєму рішенні також зазначив, зокрема, що безконтрольне використання водних ресурсів, без сплати до бюджету передбачених законом платежів суттєво порушує інтереси українського народу.

У відповідності до ч.4 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 5 статті 4 цього ж Закону передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Таким чином, враховуючи наведені норми та матеріали справи, та той факт, що діяльністю ТОВ «Юг-Аквапром» згідно КВЕД-2010, зокрема, є прісноводне рибальство; прісноводне рибництво (аквакультура); перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, то колегія суддів вважає, що зазначена господарська діяльність з рибництва (риборозведення), чим фактично займається ТОВ «Юг-Аквапром», передбачає спеціальне водокористування, а тому має здійснюватися на підставі відповідного дозволу.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги пояснення надані відповідачем у судовому засіданні, щодо неможливості отримання дозволу, оскільки стороною не надано доказів, зокрема, щодо відмови у його надані.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Державної екологічної інспекції у Миколаївській області задовольнити.

Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана рибна компанія "Юг-Аквапром" заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме зупинити використання Товариством з обмеженою відповідальністю об`єднана рибна компанія "Юг-Аквапром" рибогосподарського водного об`єкту (ставка) за межами с.Андрієво-Зоріне, Березанського району, Миколаївської області площею водного дзеркала 980 об`єднаного гідротехнічною спорудою - греблею до отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов