Справа № 480/1465/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 р. Справа №480/1465/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника відповідача - Юрченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1465/19 за позовом ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо невиплати ОСОБА_1 неотриманої за період з 02.02.2018 року по 31.08.2018 року пенсії;

- зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму неотриманої пенсії за період з 02.02.2018 року по 31.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, отримує трудову пенсію за віком, призначену їй довічно та з 2014 року після переїзду до Сумської області отримує пенсію за місцем перебування - у Сумському об`єднаному УПФУ Сумської області. В квітні 2017 року нарахування та виплата пенсії були припинені відповідачем внаслідок скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи через відсутність за фактичним місцем проживання (перебування), проте рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2017р. у справі №592/13105/17, яке набрало законної сили 01.02.2018р., дії відповідача щодо припинення нарахування та виплаті їй пенсії з 01 квітня 2017 року були визнані протиправними та Сумське об`єднане УПФУ Сумської області було зобов`язано поновити нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2017 року та виплатити виниклу заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії. Рішення суду щодо виплати заборгованості з пенсії фактично було виконано лише у квітні 2018 року, але частково, за період з 01.04.2017р. до 01.02.2018р. На вимогу відповідача 21.06.2018р. ОСОБА_1 надала до управління заяву про поновлення пенсії та довідку внутрішньо переміщеної особи, але виплату пенсії було фактично відновлено лише у вересні 2018 року. Причому у вересні 2018 року вона отримала тільки суму пенсії за поточний (вересень) місяць, без суми неотриманої нею пенсії за період з 02.02.2018 року до 31.08.2018 року.

У відповіді на її звернення відповідач повідомив, що пенсія за минулий період з 02.02.2018 року до 31.08.2018 року буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Позивач зазначає, що жодних коштів за вказаний період на її картковий рахунок не надходило. Вважає таку позицію відповідача незаконною та дискримінаційною за ознакою місця проживання та належності до категорії внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а.с.28-29). Обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію до 02.02.2018р. як внутрішньо переміщена особа з Донецької області. Рішенням управління №809302 від 29.03.2018р. позивачу було припинено виплату пенсії з 02.02.2018р. внаслідок відсутності довідки внутрішньо переміщеної особи. 05.07.2018р. рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ухвалено поновити виплату пенсії ОСОБА_1 Відповідно до п.15 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Таким чином, пенсія позивачу за період лютий 2018 року - серпень 2018 року нарахована та буде проведена управлінням на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 11.05.2019р. вирішено розгляд справи проводити з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Позивач, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи (а.с.74), в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві (а.с.9) розгляд справи просила проводити в її відсутність за правилами спрощеного провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував із підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, пояснив, що відповідно до заяви ОСОБА_1 на поновлення виплати пенсії, починаючи з вересня 2018 року, пенсія виплачується за поточний місяць 12 числа на особистий рахунок, відкритий у філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк», а пенсія за минулий період (лютий -липень 2018 року) буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Пенсія за період з 01.08.2018р. до 31.08.2018р. буде нарахована та виплачена в липні 2019р. в основну відомість (а.с.76).

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України , суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12).

У жовтні 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надіслання її пенсійної справи до УПФУ в м. Сумах внаслідок її переїзду на постійне проживання до м. Суми із м. Торез Донецької області, вид пенсії - за віком (а.с.35).

В квітні 2017 року нарахування та виплата пенсії були припинені відповідачем внаслідок скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи через відсутність за фактичним місцем проживання (перебування) (а.с.48-53,57).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2017р. у справі №592/13105/17, яке набрало законної сили 01.02.2018р., дії відповідача щодо припинення нарахування та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2017 року були визнані протиправними та Сумське об`єднане УПФУ Сумської області було зобов`язано поновити нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2017 року та виплатити виниклу заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії (а.с.81-84).

Рішенням управління №809302 від 29.03.2018р. позивачу було припинено виплату пенсії з 02.02.2018р. внаслідок відсутності довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с.61).

21.06.2018р. ОСОБА_1 звернулася до начальника Сумського об`єднаного УПФУ Сумської області із заявою про поновлення виплати їй пенсії із наданням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.64-65).

05.07.2018р. рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ухвалено поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (а.с.67).

Відповідач зазначає, що починаючи з вересня 2018 року, пенсія виплачується за поточний місяць 12 числа на особистий рахунок, відкритий у філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк», а пенсія за минулий період (лютий -липень 2018 року) буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Пенсія за період з 01.08.2018р. до 31.08.2018р. буде нарахована та виплачена в липні 2019р. в основну відомість (а.с.76).

Зокрема, на підставі копій протоколів (а.с.63,68,77) судом встановлено, що відповідачем нараховано, але не виплачено ОСОБА_1 пенсію за період лютий 208 року - липень 2018 року, та не нараховано, і відповідно не виплачено пенсію за серпень 2018 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Щодо заборгованості по пенсії за період лютий 2018 року - липень 2018 року, то право позивача на пенсію за вказаний період не є спірним. Відповідачем пенсія за вказаний період нарахована, однак, не виплачена з посиланням на те, що її виплата буде проведена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а саме, пункт 15 викладений у наступній редакції: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України». Враховуючи наведене, позивачу не сплачено заборгованості за минулий період.

Суд вважає таку позицію неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас Законом №1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як наявність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Крім того, за змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Постанова Кабінету Міністрів України № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд ще раз акцентує свою увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або «інші права», як це зазначено у статті 9 Закону України від 20.10.2014р. № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно, судом встановлено, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати заборгованості з пенсії на її користь є обґрунтованою.

Позивач в позовній заяві зазначає, що їй не нарахована та невиплачена пенсія за період з 02.02.2018 року по 31.08.2018 року

Однак, як вже вище вказано, з копій протоколів (а.с.63,68,77) вбачається, що відповідачем нараховано, але не виплачено ОСОБА_1 пенсію за період лютий 2018 року - липень 2018 року, та не нараховано, і відповідно не виплачено пенсію за серпень 2018 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про не нарахування пенсії за період лютий 2018 року - липень 2018 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо строку звернення до суду позивача суд зазначає, що правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, викладений в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18).

Більш того, в матеріалах справи міститься копія листа Сумського об`єднаного УПФУ в Сумській області, яким 18.02.2019р. надано відповідь за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення нарахування та виплату пенсії (а.с.15).

Відтак суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2019р. (а.с.19-20) звільнена від сплати судового збору, зважаючи на скрутне фінансове становище, що підтверджується відповідними довідками про розмір пенсії, вона є внутрішньо переміщеною особою та предметом позову є захист її соціальних прав.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо невиплати ОСОБА_1 неотриманої за період з 02.02.2018 року по 31.08.2018 року пенсії.

Зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області нарахувати ОСОБА_1 суму неотриманої пенсії за серпень 2018 року.

Зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області виплатити ОСОБА_1 суму неотриманої пенсії за період з 02.02.2018 року по 31.08.2018 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя О.О. Осіпова