Справа № 808/4833/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року

Київ

справа №808/4833/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4138/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуЕнергодарської об`єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 (колегія суддів у складі: Шлай А.А., Іванов С.М. Чабаненко С.В.)
у справі №808/4833/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарбуд ЛТД»
доЕнергодарської об`єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергодарбуд ЛТД» звернулось до суду із позовом до Енергодарської об`єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 30.04.2013 № , яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2947351,25 грн., у т.ч. за основним платежем 2357881,00 грн. та штрафними санкціями 589470,25грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказується на протиправність та необґрунтованість спірного рішення, оскільки до існуючих правовідносин ведення податкового обліку були застосовані норми матеріального права, що не підлягають застосуванню, оскільки ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» не може вважатись платником єдиного податку, тому що є платником податку на додану вартість, тому не порушував пункти 184.1,184.2,184,6.184,7 статті 184 Податкового кодексу України, і не повинно нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість по товарах, послугах, необоротних активах, суми по яких включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності за грудень 2012 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2013 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ТОВ «Енергдарбуд ЛТД» при переході на спрощену систему оподаткування в останньому звітному місяці, а саме в грудні 2012 року не було визначено суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість та не включено в декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 2385099 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у даній справі скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості доводів податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з 01.04.2013 р. по 09.04.2013 р. відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» з питань дотримання вимог пункту 184.7 статті 184 Податкового Кодексу України, за результатами якої складено акт від 16.04.2013 № 236/22-14/36879407 (надалі - акт перевірки), за висновками якого встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.12.2012 р., на суму 2 385 099 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість, станом на 31.12.2012р. встановлено заниження задекларованих ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» показників у рядку 1 Декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту у сумі 2 385 099 грн. станом на 31.12.2012року, на підставі даних інвентаризації, відображених на рахунках Товариства, оборотно-сальдових відомостей по рахунках 103 «будівлі та споруди» 104 «машини та обладнання», 105 Транспортні засоби»,152 «придбання основних засобів», 281 «товари»,112 «МНМА», 377 «розрахунки з іншими дебіторами». Станом на 31.12.2012 року на балансі підприємства ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» рахувались основні засоби, по яких було включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, та які не були використані в оподатковуваних операціях на дату анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість на загальну суму 11 925 496,00 грн. в тому числі по рахункам: № 103 «Будівлі та споруди» залишковою вартістю 9 481 020,52грн., №105 «Транспорт, засоби» залишковою вартістю 1 434 962,3грн., 1.52 «Придбання основних засобів» залишковою вартістю 1 009 514,01грн.

За висновками перевірки, підприємством ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» при переході на спрощену систему оподаткування (єдиний податок) в останньому звітному місяці, а саме в грудні 2012року не визначено суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість та не включено в декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 2385099 грн.

Відповідно до п.п.184.7 ст. 184 ПК України, - якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що підприємство отримало право на податковий кредит на суму 3648472,55 грн., а включило до податкового кредиту лише 1020800, 23 грн., тобто підприємство не скористалось правом на податковий кредит, тим самим по придбаним активам до податкового кредиту не включено 2627672,32 грн. Такі помилки податковим органом стались в зв`язку з тим, що в акті відображені данні лише за 2012 р., проте перевірка проводилась за період з 23.03.2010 по 31.12.2012, і відображені залишки виробничих запасів, необоротних активів та капітальних вкладень, які придбавались в 2010-2011 р.р.

Разом з тим, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу відповідача в межах її доводів, вважає висновки суду апеляційної інстанції про незаконність податкового повідомлення-рішення передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Так, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинної на період розгляду судами попередніх інстанцій даної справи) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 3 частини третьої даної статті процесуального Закону передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (стаття 71 вказаного Кодексу).

Наведені положення, знаходять також своє відображення і у Кодексі адміністративного судочинства України, який є чинний на час розгляду Верховним Судом даної касаційної скарги.

При цьому наведені приписи процесуального Закону судом апеляційної інстанції виконано не були. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядав рішення суду першої інстанції, не зазначивши в його рішення встановлених судом першої інстанції обставин, висновки якого він поставив під сумнів.

Також суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, зазначив, що підприємство отримало право на податковий кредит на суму 3648472,55 грн., а включило до податкового кредиту лише 1020800, 23 грн. Суд зазначив, що до такого висновку прийшов на підставі матеріалів справи. Натомість, суд зобов`язаний був зазначити саме докази, які підтверджують такі висновки. Позивач стверджуючи про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення, також надавав суду апеляційної інстанції певні документи: податкові декларації з ПДВ, копії податкових накладних, копію висновку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Запорізькій області від 14.06.2013. При цьому, суд першої інстанції досліджував висновки податкового органу про збільшення податкового зобов`язання, які ґрунтуються на підставі інформації податкових декларацій, а також даних інвентаризації, оборотно-сальдових відомостей по рахунках 103 «будівлі та споруди» 104 «машини та обладнання», 105 Транспортні засоби»,152 «придбання основних засобів», 281 «товари»,112 «МНМА», 377 «розрахунки з іншими дебіторами». Податковий орган доводив суду, що станом на 31.12.2012 року на балансі підприємства ТОВ «ЕНЕРГОДАРБУД ЛТД» рахувались основні засоби, по яких було включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, та які не були використані в оподатковуваних операціях на дату анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість на загальну суму 11 925 496,00 грн.

Важливо звернути увагу на зазначення позивачем в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в зв`язку з неприйняттям заяви про уточнення позовних вимог, оскільки підставою первісного позову зазначені зовсім інші обставини. Цим доводам також не надано оцінку.

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при розгляді справи.

Як встановлено частиною 1 статті 242 КАС України в чинній редакції, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України на суд покладається обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У відповідності до приписів частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущенні тільки цим судом.

Враховуючи, що допущені судом апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, оскаржуване судове рішення на підставі статті 353 КАС України підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже Суд приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Енергодарської об`єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду