Справа № 811/1614/18
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року справа № 811/1614/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

і представника відповідача Іванця Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький в порядку загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення №164 та №49 о/с від 05 та 09 лютого 2018 року.

Водночас, просив поновити на посаді в органах поліції та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду в сумі 10000 грн.

ОСОБА_1 та його представник підтримали вимоги позову.

Представник позивача пояснила, що службове розслідування проведено з порушенням приписів діючого законодавства.

На її думку, воно призначено безпідставно, а під час його проведення не відбирались пояснення у позивача.

Стверджувала, що в основу рішення про звільнення покладено зміст підозри про вчинення ОСОБА_1 кримінального злочину, який передбачений положеннями частини 3 статті 368 КК України.

Зазначила, що Управління не надало належних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Вважає, що аудіозапис розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не може братись до уваги, оскільки не досліджувався під час проведення службового розслідування.

ОСОБА_1 пояснив, що не отримував від ОСОБА_3 пропозицій стосовно незаконного збагачення щодо прикриття збуту наркотичних засобів, а діяв в рамках КПК України.

Визнав, що спілкувався з ОСОБА_3 лише з метою отримання оперативної інформації.

Управління заперечило стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.75-84, Том 2 а.с.21-23).

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що службове розслідування призначено за фактом затримання позивача в порядку положень статті 208 КПК України та реєстрації відомостей про скоєння кримінального правопорушення.

Зазначив, що під час службового розслідування ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень.

Стверджував, що позивача звільнили за порушення Присяги поліцейського та службової дисципліни, що проявилось і в недотриманні вимог антикорупційного законодавства (неповідомлення про отримання пропозиції щодо незаконного збагачення за прикриття збуту наркотичних засобів).

На його думку, позивач порушив Присягу поліцейського, дискредитувавши звання працівника поліції.

Пояснив, що аудіозапис розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не досліджувався під час службового розслідування, оскільки на той час орган досудового розслідування не надав дозволу на розголошення такої інформації.

Дозвіл надано лише під час розгляду позову.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду (Том 2 а.с.25-28).

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, станом на 30 січня 2018 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Олександрійського відділу поліції Управління (далі Відділ) (Том 1 а.с.20).

Того ж дня прокуратура Кіровоградської області затримала позивача в порядку положень статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого положеннями частини 3 статті 368 КК України (Том 1 а.с.102-104).

Наказом Управління від 30 січня 2018 року №139 призначено службове розслідування за цим фактом (Том 1 а.с.85).

Під час його проведення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовилися від надання пояснень, керуючись положеннями статті 63 Конституції України (Том 1 а.с.137, 215).

Працівники поліції відібрали пояснення у ОСОБА_3 (Том 1 а.с.142-143).

ОСОБА_3 пояснив, що працівник Відділу ОСОБА_4 змушував розповсюджувати наркотичні засоби і сплачувати кошти.

Під час одної зустрічі брав участь і ОСОБА_1 , котрий обіцяв здійснити прикриття незаконної діяльності.

У судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що текст пояснень зачитував працівник поліції.

Водночас, зазначив, що є неписемним, а тому виконав лише підпис у поясненнях, підтвердивши, що вони йому прочитані.

31 січня 2018 року орган досудового розслідування пред`явив ОСОБА_1 підозру у вчиненні злочину, який передбачений положенням частини 3 статті 368 КК України (Том 1 а.с.206-213).

Згідно змісту підозри ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_1 змушував ОСОБА_3 займатися незаконним збутом наркотичних засобів та отримувати від нього кошти.

05 лютого 2018 року затверджено висновок службового розслідування (Том 1 а.с.86-100).

Того ж дня керівник Управління прийняв наказ №164, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції (Том 2 а.с.7-11).

Згідно наказу ОСОБА_1 порушив вимоги: присяги працівника поліції, зміст якої затверджено приписами статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон); пунктів 1, 3 частини 1 статті 18 Закону; статті 68 Конституції України; статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі Статут); частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон 2).

У підготовчому судовому засіданні представник Управління уточнив суть порушень, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності (Том 2 а.с.21-23).

Ними є:

- отримавши інформацію про вчинення кримінального правопорушення, не виконав основні обов`язки поліцейського покладені на нього Законом та посадовими обов`язками щодо запобігання, виявлення та припинення кримінальних правопорушень. Маючи інформацію про триваюче вчинення кримінального правопорушення не вчинив дії по документуванню та виявленню винних осіб, а також дії щодо припинення вчинення кримінального правопорушення.

Проігнорував заходи щодо профілактики порушень законності, не запобігав злочинним проявам та недопущення скоєння інших надзвичайних подій;

- отримавши пропозицію щодо незаконного збагачення за прикриття збуту наркотичних засобів, всупереч інтересам служби, переслідуючи корисливу мету, не вжив заходів щодо припинення порушення та письмово не повідомив про пропозицію безпосереднього керівника або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;

- не виконав обов`язки покладені на нього Дисциплінарним статутом ОВС України як на керівника. Подав негативний приклад підпорядкованому особовому складу в дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог присяги, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики;

- 30 січня 2018 року, не дочекавшись обідньої перерви, залишив робоче місце та близько 13:00 годин зустрівся з ОСОБА_4 у особистих справах, де в подальшому в зв`язку із достатністю зібраних доказів у кримінальному провадженні затриманий працівниками ДВБ НПУ та УСБ України в Кіровоградській області;

- своєю бездіяльністю дискредитував Національну поліцію України та ГУНП в Кіровоградській області.

Під час службового розслідування не досліджувався аудіозапис розмов ОСОБА_4 з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з ОСОБА_3

Інспектори Управління намагались отримати такі аудіозаписи, однак орган досудового розслідування не надав дозвіл на розголошення такої інформації (Том 2 а.с.228-229).

Дозвіл надано лише 22 квітня 2019 року (Том 2 а.с.215).

Орган досудового розслідування надав аудіозапис згаданих двох розмов, фіксація яких відбувалась на підставі положень КПК України (Том 2 а.с.215).

Позивач ідентифікував свій голос під час прослуховування другого аудіозапису і не ставив питання про незаконність фіксації розмови.

Наказом Управління від 09 лютого 2018 року №49 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби) (Том 1 а.с.20).

Середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення склало 372,98 грн. (Том 1 а.с.243).

Позивач не поставив під сумнів правильність такого обчислення.

Судом встановлено, що 12 січня 2018 року оперативно-розшукова справа стосовно ОСОБА_3 заведена оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу Аністратенком А.Г. (Том 2 а.с.46).

Під час судового розгляду допитувались свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 показав, що працював під керівництвом позивача.

Оперативно-розшукова справа заведена за інформацією, яку надав ОСОБА_1 , про збут наркотичних засобів ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_4 показав, що перебуває з позивачем у дружніх відносинах, так як раніше працювали у ОСОБА_6 на різних посадах.

Повідомив, що з ОСОБА_3 склались неприязні відносини.

Визнав, що на пропозицію ОСОБА_3 познайомив з ОСОБА_1 та був присутній під час їх розмови в автомобілі.

Свідок ОСОБА_3 показав, що з позивачем познайомив ОСОБА_4 , який змушував займатись збутом наркотичних засобів.

Розмова відбулась в автомобілі неподалік автозаправки.

Під час розмови ОСОБА_1 сказав, щоб всі питання вирішувались через ОСОБА_4

Стверджував, що кошти упродовж 2017 2018 років передавав ОСОБА_4 , про що достеменно знали працівники Служби безпеки України, оскільки звернувся до них за допомогою.

Судом досліджувався аудіозапис розмов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 з ОСОБА_4 .

Під час спільного допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_1 встановлено, що їх зустріч відбулась у першій декаді січня 2018 року.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, станом на час призначення і проведення службового розслідування діяла Інструкція про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України (далі Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230.

Приписами підпунктів 2.2.2 та 2.2.3 пункту 2.2 Інструкції встановлено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

- реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового і начальницького складу кримінального правопорушення;

- повідомлення особі рядового і начальницького складу про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України 30 січня 2018 року, а підозру пред`явлено наступного дня (Том 2 а.с.193-213).

У підозрі зазначено, що кримінальне провадження розпочато 06 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, котре передбачене положеннями частини 3 статті 368 КК України.

Про реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей стосовно вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення Управління дізналось у день їх затримання (30 січня 2018 року).

Тому, у відповідача виник обов`язок призначити і провести службове розслідування.

Більше того, 31 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що є самостійною підставою призначення службового розслідування.

Отже, наказ Управління про призначення службового розслідування від 30 січня 2018 року №139, на підставі висновків якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, законний.

У матеріалах службового розслідування наявне пояснення позивача від 01 лютого 2018 року (Том 1 а.с.137).

ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення стосовно фактичних обставин справи, керуючись положеннями статті 63 Конституції України.

Таким чином, безпідставні звинувачення представника позивача щодо порушення порядку проведення службового розслідування стосовно не відібрання пояснень у ОСОБА_1

Згідно наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача звільнили на підставі приписів пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

Цією нормою права встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами пункту 9 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»» від 23 грудня 2015 року встановлено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Отже, Управління, приймаючи дисциплінарне рішення про звільнення ОСОБА_1 , правомірно керувалось приписами Статуту (Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на той час ще не прийняли).

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.

Більше того, припис Інструкції зобов`язує провести службове розслідування у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння працівником поліції кримінального правопорушення або повідомлення йому про підозру у його вчиненні.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність різні види юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Після проведення службового розслідування і за відсутності рішення суду у кримінальному провадженні поліцейського можна звільнити зі служби за вчинення проступку лише на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У разі ж проведення службового розслідування після набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення поліцейського до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення його можна звільнити на підставі припису пункту 10 частини 1 цієї ж норми Закону.

Провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, немає потреби чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до кримінальної відповідальності, щоб притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У кожному випадку орган поліції, приймаючи рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, у разі розслідування і кримінального провадження повинен зважити всі ризики, які пов`язані з тим, що встановить суд, розглядаючи кримінальне провадження.

Приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, Управління керувалось змістом підозри, фактом його затримання органом досудового розслідування та поясненнями ОСОБА_3 .

Суд ж, приймаючи рішення у справі, досліджував, як доказ, і аудіозапис розмов ОСОБА_3 з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , котрі надав орган досудового розслідування.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Управління довело, що вжило всіх можливих заходів для отримання аудіозаписів згаданих розмов до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, орган досудового розслідування підтвердив намагання відповідача отримати під час проведення службового розслідування аудіозаписи розмов (Том 2 а.с.228-229).

Орган досудового розслідування повідомив, що з урахуванням специфіки кримінального провадження та всіх можливих ризиків аудіозапис розмов надано Управлінню лише 22 квітня 2019 року (Том 2 а.с.228-229).

Орган досудового розслідування сповістив суд, що аудіозапис розмов вівся на підставі постанови суду, на яку накладено гриф секретності.

Пишний ОСОБА_7 не стверджував про відсутність законних підстав фіксації розмови між ним та ОСОБА_3 .

Водночас, позивач ідентифікував свій голос під час прослуховування аудіозапису у судовому засіданні.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що згадані аудіозаписи розмов є належними і допустимими доказами.

Розмови мали місце 10 січня 2018 року (до заведення Відділом оперативно-розшукової справи стосовно ОСОБА_3 )

Аналіз розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_4 :

- ОСОБА_3 висловлював занепокоєння стосовно зібрання доказів відносно його діяльності;

- ОСОБА_4 заспокоював ОСОБА_3 , повідомивши, що перевіряли цю інформацію і не знайшли їй підтвердження;

- ОСОБА_3 прохав познайомити з ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_4 погодився;

За характером спілкування суд зробив висновок, що бесіду вели особи, які перебували у нормальних відносинах, котрі поєднувала якась спільна мета.

Аналіз розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , під час якої був присутнім ОСОБА_4 :

- ОСОБА_1 запевняв ОСОБА_3 , що відносно нього не проводяться оперативно-розшукові заходи;

- ОСОБА_1 пояснив, що йому потрібні показники в роботі;

- ОСОБА_3 попросив дозволу у ОСОБА_4 на звернення до ОСОБА_1 щодо «амфіку»;

- ОСОБА_1 дав зрозуміти, що можна ним займатись, якщо є свої «канали» поставки;

- ОСОБА_3 відповів, що немає;

- Пишний С ОСОБА_8 Л ОСОБА_8 сказав, що повідомить ОСОБА_4 до кого і коли звертатись за ним;

- ОСОБА_3 попросив допомоги у вирішенні питань з дорожньою поліцією, оскільки здійснює перевезення на автомобілі без документів і немає водійського посвідчення;

- ОСОБА_9 С. ОСОБА_10 . порадив щоб його прізвище і ОСОБА_4 не фігурували та запропонував передати працівникам поліції кошти у сумі 200 «рублів»;

- ОСОБА_1 порадив не попадати в поле зору працівників дорожньої поліції.

За характером спілкування суд зробив висновок, що бесіду вели особи, які перебували у нормальних відносинах, котрі поєднувала спільна мета стосовно дій щодо наркотичних засобів, до яких входить амфетамін.

Позивач давав поради ОСОБА_3 , як уникати відповідальності за керування транспортним засобом без належних документів, і висловив намір повідомити, де, коли і у кого можна придбати амфетамін.

Пишний ОСОБА_7 про зміст бесіди з ОСОБА_3 нікого не сповістив з керівництва Відділу, як і про участь у ній працівника поліції ОСОБА_4 .

Приписами частини 1 статті 64 Закону встановлено зміст присяги працівника поліції.

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Враховуючи зміст розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , присутність на ній ОСОБА_4 , факт звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів стосовно примушування ОСОБА_4 до розповсюдження наркотичних засобів, зміст розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд зробив висновок, що позивач порушив Присягу поліцейського.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Суд не виявив доказів надходження ОСОБА_1 пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка від ОСОБА_3 .

Водночас, матеріали службового розслідування не містять доказів, що позивач покинув робоче місце до настання обідньої перерви.

Фактичні обставини і характер порушення Присяги поліцейського доводить, що позивач втратив довіру суспільства, як до особи, котра охороняє закон.

Тому, суд зробив висновок, що Управління прийняло правильне і співмірне рішення, звільнивши ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей