Справа № 0640/4450/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4450/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

13 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (час ухвалення рішення та дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - не зазначено, місце ухвалення рішення - м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання неправомірним рішення і зобов`язання провести перерахування страхової виплати,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року внутрішньо переміщена особа, що отримує щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Новоград-Волинського відділення Управління виконавчої дирекції фонду у Житомирській області Фонду соціального страхування України, в якому просив визнати неправомірним рішення відповідача щодо відмови у перерахунку страхової виплати та зобов`язати провести перерахунок страхової виплати з березня місяця 2018 року без обмеження 10 розмірами прожиткового мінімуму.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року замінено неналежного відповідача у справі - Новоград-Волинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області на належного Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування судового рішення з підстав невідповідності вимогам матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на порушення відповідачем приписів ст.22 Конституції України та, як наслідок, звуження його прав та свобод в результаті обмеження розміру страхових виплат.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з серпня 2008 року встановлено 80% втрати професійної працездатності, отриманої під час роботи на шахті СП "Шахта"Єнакієвська"ДП " ОВ ".

Довідкою від 11.11.2014 року №181464 підтверджується статус ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи (а.с.10).

На звернення позивача Виконавча дирекція фонду соціального страхування України повідомила позивачу, що розмір його щомісячної страхової виплати станом на 01.08.2014 року складав 15599,20 гривень. Перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 березня 2017 року здійснено робочими органами виконавчої дирекції Фонду на підставі частини другої статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105) та постанови Кабінет Міністрів України від 16.03.2017 №145 "Деякі питання соціального захисту застрахованих осіб", якою затверджено коефіцієнт перерахунку сум щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві та членам їх сімей у розмірі 1,236. Розмір щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01.03.2017 року складає 20894,70 гри при 80% стійкої втрати професійної працездатності. У січні та березні 2018 року перерахунок щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1053 "Про перерахування розміру страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та членам їх сімей". Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 1105 максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахунку не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (станом на 01 січня та на 01 березня 2018 року - 17620 грн). Зазначено, що розмір його щомісячної страхової виплати складає 20894,70 грн., що перевищує вказану суму, тому підвищення щомісячної страхової виплати з 01 січня та з 01 березня 2018 року не відбулося (а.с.8).

Аналогічного змісту відповідь надало Новоград-Волинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області листом від 27.08.2018 року №17.1-16-391 на звернення ОСОБА_1

Водночас, постановою Фонду соціального страхування України від 01.08.2018 ОСОБА_1 продовжено виплати раніше призначеної щомісячної грошової допомоги з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року (а.с.28).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон №1105-XIV.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Частиною 1 статті 4 Закону №1105-XIV передбачено, що фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За змістом статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.42 Закону №1105-XIV максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Так, з огляду на те, що максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, станом на 01 січня 2018 року він складає 17 620 гривень.

Середньомісячна заробітна плата з урахуванням всіх коефіцієнтів перерахунку за 2002-2018 рр. станом на 01.03.2018 рік склала 27 400,30 грн.

Розрахована сума щомісячної страхової: 27 400,30 х 80% = 21 920,24 грн., що в свою чергу значно перевищує максимальний розмір встановлений законом.

З урахуванням вказаної інформації перерахунок щомісячної виплати ОСОБА_1 у 2018 році не було проведено.

Суд зауважує, що визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає, з 01.03.2017 року позивач отримував 20894,70 грн., а тому розмір нарахувань щомісячної грошової виплати у 2018 році не було змінено.

Крім того, позивачу нараховується фіксована сума індексації 49,86 гривень, на підтвердження вказаної інформації відповідач надає розрахунок індексації страхової виплати за липень-вересень 2017 року (а.с.27).

Таким чином, при перерахунку страхових виплат позивача у 2018 році відповідачем правомірно обмежено розмір таких виплат.

Суд відхиляє посилання позивача на приписи статті 22 Конституції України, оскільки, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 22.05.2018 №5-р/2018 року та від 26.12.2011 №20-рп/2011 сформував чітку позицію стосовно запровадження шляхом прийняття законів змін механізму нарахування соціальних виплат та критеріїв, за якими закони можуть встановлювати обмеження існуючих конституційних прав і свобод людини.

Так, у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України. Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими не ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

А у рішенні № 5-р/2018 від 22.05.2018 Конституційний Суд України вказав, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: "обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права". Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини, гарантії цих прав і свобод. Але, визначаючи їх, законодавець може лише розширювати, а не звужувати, зміст конституційних прав і свобод та встановлювати механізми їх здійснення. Отже, положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що розміри соціальних виплат можуть змінюватися законодавцем залежно від соціально-економічних можливостей держави, проте законодавець не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб та не дозволяють забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві, зокрема, встановлювати розмір соціальних виплат, нижчий від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України.

Враховуючи викладене, нормативне регулювання виплати призначених (перерахованих) пенсій працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації узгоджується із змістом статей 21, 22 Конституції України, позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішеннях № 20-рп/2011 від 26.12.2011 та № 5-р/2018 від 22.05.2018.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.10.2018 у справі №243/2495/16-а.

При цьому, суд зазначає, що внаслідок обмеження розміру виплати особі, який вона отримувала до перерахунку, не може бути зменшений, оскільки це призведе до звуження обсягу прав та свобод такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, після проведення перерахунків, розмір виплат , належних позивачу не зменшувався, хоча і був обмежений відповідно до виданих законодавчих норм.

Таким чином, на переконання суду, після проведених відповідачем перерахунків та внаслідок обмеження виплат, застосованих відповідно до законів України, які неконституційними не визнані, розмір страхових виплат позивача збільшився, а відтак звуження вже набутих ним прав не відбулося.

За таких обставин, законні підстави для виплати позивачу страхових виплат в більшому, ніж обмеженому, розмірі - відсутні.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій у спірних правовідносинах, у той час як позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 червня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.