Справа № 580/1539/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року справа № 580/1539/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

13 травня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, який складений 29.10.2018 та затверджений керівником управління Національної поліції в Черкаській області 09.11.2018;

- визнати протиправною відмову ГУНП в Черкаській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з підстав викладених у листі відповідача від 06.03.2019 №29/О-3/3;

- зобов`язати ГУНП в Черкаській області на підставі поданої позивачем до відповідача заяви від 04.02.2019 і наданих до неї документів та у відповідності до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та видати наказ про виплату такої допомоги у розмірі, визначеному ст. 99 Закону України Про Національну поліцію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 06.06.2018 Черкаський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким визнав протиправною відмову ГУНП в Черкаській області у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків та зобов`язав ГУНП в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018. 09.11.2018 відповідач знову затвердив висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та 06.03.2019 листом №29/0-3/3 повторно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих самих підстав, що і при першочерговому зверненні, а саме мотивуючи дане рішення тим, що не визнає достовірність акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини травмування позивача. Позивач вважає, що, в ГУНП в Черкаській області відсутні підстави вважати розслідування, яке проведене спеціально утвореною комісією необ`єктивним, а його висновки такими, що не відповідають дійсності, оскільки отримання позивачем травми, яка пов`язана з проходженням служби в поліції підтверджується свідоцтвом про хворобу, а також довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив. 04.06.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 у справі № 823/709/18 ГУНП в Черкаській області повторно розглянуто заяву про виплату одноразової грошової допомоги. В ході розгляду заяви встановлено, що відповідно до наказу № 2231 від 28.03.2018 УМВС України в Черкаській області створена комісія для перегляду актів за формою Н-1 № 6 від 12.02.2014, Н-5 від 12.02.2014 та матеріалів розслідування нещасного випадку. В ході перегляду комісією встановлено, що вищезазначені акти складено всупереч вимогам п.3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, тому комісією акти за формою Н-1 № 6 від 12.02.2014, Н-5 від 12.02.2014 скасовано та складено акти за формою НТ № 7 від 17.04.2018, Н-5 від 17.04.2018, відповідно до яких нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, за обставин, які не підпадають під дію п.п.3.9, 3.10 Порядку № 1346. У зв`язку з вищевикладеним, ГУНП в Черкаській області затверджено висновок про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги та повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки одноразова грошова допомоги призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків.

11.06.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити повністю.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

16.11.2017 ОСОБА_1 , підполковника поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу кримінальної розвідки ГУ НП в Черкаській області звільнено зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) ч. 1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА 873321 від 29.11.2017, позивачу з 28.11.2017 встановлена II група інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

11.12.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності внаслідок одержання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Листом №29/0-249 від 25.01.2017 відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивуючи дане рішення тим, що не визнає достовірність акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини травмування позивача.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому він просив визнати протиправною відмову ГУНП в Черкаській області про виплату йому ОГД та зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому зазначену допомогу.

06.06.2018 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною відмову ГУНП в Черкаській області у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків та зобов`язав ГУНП в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 залишено без змін.

Позивач повторно звернувся до ГУНП в Черкаській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги по втраті працездатності в результаті визначення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

09.11.2018 відповідач затвердив висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та 06.03.2019 листом №29/0-3/3 повторно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих самих підстав, що не визнає достовірність акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини травмування позивача.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 97 Закону України Про національну поліцію встановлено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку №4 значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов`язків (пункти 1, 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний з виконанням поліцейським службових обов`язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

Пунктом 1 розділу II Порядку №4 встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЖ).

Пунктом 2 розділу III Порядку №4 передбачено, що посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з п. З розділу III Порядку №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Пунктом 5 розділу III Порядку №4 встановлено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЖ щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 7 розділу III Порядку №4 при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу.

Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу III, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

Згідно п. 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: 2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України і керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п. 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до ст. 101 Закону України Про національну поліцію, встановлено виключні підстави коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткові втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком;

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом із висновку ГУ НП в Черкаській області від 09.11.2018 та листа 06.03.2019 №29/О-3/3 - не наведенні підстави відмови у виплаті ОГД, які передбачені ст. 101 Закону України Про національну поліцію, а лише зазначено, що обставини за яких позивач отримав тілесні ушкодження не підпадають під дію п. 3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346. Тому вважаються такими, що сталися в період проходження служби і не пов?язанні з виконанням службових обов?язків. Таким чином достовірність акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини травмування позивача, головним спеціалістом з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП у Черкаській області, не підтверджено.

Щодо посилань відповідача не те, що на момент повторного розгляду заяви та прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги акти за формою Н-1 № 6 від 12.02.2014, Н-5 від 12.02.2014 скасовано та складено акти за формою НТ № 7 від 17.04.2018, Н-5 від 17.04.2018, відповідно до яких нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, за обставин, які не підпадають під дію п.п.3.9, 3.10 Порядку № 1346, тому висновок від 09.11.2018, затверджений на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 у справі № 823/709/18 відповідно до вимог ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядку № 4, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 оскаржив до Черкаського окружного адміністративного суду акт №7 за формою НТ від 17.04.2018 Про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 , який складено за результатами проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 23.12.2013 з ОСОБА_1 та акт б/н за формою Н-5* від 17.04.2018 комісії, яка призначена головою ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області розслідування нещасного випадку, що стався 23.12.2013 близько 12 год. 00 хв. з позивачем.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/1714/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018, визнано протиправним та скасовано Акт №7 за формою НТ* від 17.04.2018 Про нещасний випадок невиробничого характеру, який складено за результатами проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 23.12.2013 з ОСОБА_1 та Акт б/н за формою Н-5* від 17.04.2018 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 23.12.2013 близько 12 год. 00 хв. з ОСОБА_1

Таким чином, що суд не може ставити під сумнів достовірність висновків викладених в акті розслідування нещасного випадку форми Н-5* від 12.04.2014 та в акті про нещасний випадок №6 від 12.04.2014, оскільки вони є чинними та не скасованими, а протилежних доказів ніж ті, які наведенні у вказаних документах відповідачем суду не надано, окрім особистих припущень фахівців служби державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУ НП в Черкаській області.

Крім того, матеріалами справи підтверджено факт встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та причинного зв`язку її отримання пов`язаної з проходженням служби, яка в свою чергу є беззаперечною підставою на право позивача отримати одноразову грошову допомогу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, який складений 29.10.2018 та затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області 09.11.2018 та визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з підстав, викладених у листі Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 06.03.2019 №29/О-3/3.

Проаналізувавши зміст листа Головного управління Національної поліції в Черкаській області 06.03.2019 №29/О-3/3 суд встановив, що незважаючи на те, що позивач під час звернення до відповідача надав весь необхідний пакет документів, які передбачені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №4, відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 року у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі Брайєн проти Об`єднаного Королівства (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі Путтер проти Болгарії (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Судом враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Отже, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, на думку суду призведе до чергової відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги та як наслідок потягне за собою необхідність повторного звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав, що не відповідає меті адміністративного судочинства України.

Таким чином, при розгляді даної адміністративної справи суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, слід прийняти рішення, яким зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) на підставі поданої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області заяви від 04.02.2019 і наданих до неї документів та у відповідності до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та видати наказ про виплату такої допомоги у розмірі, визначеному ст. 99 Закону України Про Національну поліцію.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст.ст. 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, який складений 29.10.2018 та затверджений керівником управління Національної поліції в Черкаській області 09.11.2018.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги з підстав викладених у листі відповідача від 06.03.2019 №29/О-3/3.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ідентифікаційний код 40108667) на підставі поданої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області заяви від 04.02.2019 і наданих до неї документів та у відповідності до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, скласти і затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та видати наказ про виплату такої допомоги у розмірі, визначеному ст. 99 Закону України Про Національну поліцію.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 13.06.2019.

Суддя В.П. Тимошенко