Справа № 128/2650/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/2650/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Саєнко О.Б.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

12 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Франовської К.С. Мацького Є.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника позивача: Супруна М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року (ухвалене 15 квітня 2019 року, повний текст рішення складено 24 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського Олега Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського О.Д. про скасування постанови від 18.09.2018 року №004751 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- по-перше, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова складені з порушеннями, а саме: не містять серії документа, прізвище правопорушника вказано " ОСОБА_2 ", а не "Бортнівський";

- по-друге, відповідач не надав доказів на підтвердження факту перевезення пасажирів позивачем;

- по-третє, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні заяви про повернення помилково сплаченого судового збору.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до направлення на рейдову перевірку № НОМЕР_1 від 27.08.2018 року (а.с.37) Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області уповноважило старшого державного інспектора відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Дідичука А.В. на проведення рейдової перевірки транспортних засобів на території Вінницького району та м. Вінниця з 27.08.2018 по 02.09.2018.

27.08.2018 року старший державний інспектор відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Дідичук А.В. склав протокол про адміністративне правопорушення №0005007, відповідно до якого 27.08.2018 року о 12 год. 45 хв., в м. Вінниці, вул. Маяковського, 191, ОСОБА_1 здійснював внутрішні автомобільні перевезення пасажирів на таксі по території України транспортним засобом Skoda Fabia н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований в іншій державі - Польщі, чим порушив вимоги ч.1 ст.133-2 КУпАП (а.с.9, 41).

На підставі вказаного протоколу винесено постанову від 28.09.2018 року №0004751, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.133-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень (а.с.8, 39).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.133-2 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ст. 229 КУпАП передбачено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (зокрема, стаття 133-2).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті - керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники, керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники (частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2).

Згідно зі ст. 133-2 КУпАП здійснення внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів на території України транспортними засобами, зареєстрованими в інших державах, або міжнародних двосторонніх чи транзитних перевезень пасажирів і вантажів без відповідного дозволу, а також порушення особливих умов і правил, зазначених у ліцензії на здійснення міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності, водіїв транспортних засобів від двадцяти до стане оподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказана стаття КУпАП передбачає відповідальність за наступні правопорушення:

- здійснення внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів на території України транспортними засобами, зареєстрованими в інших державах;

- здійснення міжнародних двосторонніх чи транзитних перевезень пасажирів і вантажів без відповідного дозволу;

- порушення особливих умов і правил, зазначених у ліцензії на здійснення міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено норми матеріального права, що регулюють здійснення міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів, а також умови і правила, які порушив позивач, є необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів справи позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів на території України транспортним засобам, зареєстрованим в іншій державі.

Згідно ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави.

За приписами п.п. 12 п. 12 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. №176 (далі - Правила), пасажир - це особа, якій надається послуга з перевезення транспортним засобом та яка не бере участь у керуванні ним.

Відповідно до ч.16 ст.35 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 86 Правил автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі - послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів.

Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Таким чином, для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні виконувати наступні вимоги:

- мати транспортні засоби, зареєстровані відповідно до законодавства;

- мати ліцензію;

- мати ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Отже, надання послуг таксі на транспортному засобі, зареєстрованому в іншій державі, тобто не зареєстрованому відповідно до законодавства України, є порушенням п.86 Правил.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення, колегія суддів виходить з наступного.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №0005007 від 27.08.2018 року, а також фото із зображенням автомобіля Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2 , на даху якого розташований розпізнавальний ліхтар служби таксі "Бліц-сервіс 555-444".

Вказане фото долучено до протоколу №0005007 від 27.08.2018 року, з яким позивач був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Отже, позивач керував автомобілем Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2 , в день складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9,42).

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази факту перевезення ОСОБА_1 пасажирів, оскільки ст.133-2 КУпАП пов`язує момент вчинення правопорушення не з фактом перевезення пасажирів, а з наданням послуг з внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів, зокрема, і послуг таксі.

Крім того, розпізнавальний ліхтар служби таксі "Бліц-сервіс 555-444", наявність якого на автомобілі Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2 , позивач не заперечує, слугує для інформування пасажирів про те, що вказаний автомобіль надає послуги таксі.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а відповідач при складанні постанови про адміністративне правопорушення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова не містять серії документа, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що позивач є суб`єктом правопорушення і в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ст.133-2 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що прізвище правопорушника вказано " ОСОБА_2 ", а не "Бортнівський", колегія суддів виходить з наступного.

Позивач не заперечує факт керування автомобілем Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2 , в день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу старший державний інспектор відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Дідичук А.В. у встановленому законом порядку встановив особу водія та обставини вчиненого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності позивача, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що допущена в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.08.2018 року №0005007 та постанові від 28.08.2018 року №0004751 описка в прізвищі позивача не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо повернення помилково сплаченого судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до квитанції від 28.09.2018 року №0.0..1 позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 704,80 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Таким чином, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання позову у даній справі.

Отже, позивач помилково сплатив судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 704,80 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Вказаний перелік підстав для повернення судового збору є виключним.

З урахуванням встановлених у справі обставин підстави для повернення судового збору відсутні.

Відповідно до абз.1-2 п.5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Отже, в даному випадку має місце повернення помилково сплаченого судового збору, а не повернення судового збору в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір", тому повернення помилково сплачених коштів здійснюється за відповідним поданням.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно роз`яснив позивачу порядок повернення помилково сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 704,80 гривень

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та матеріалами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 червня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Франовська К.С. Мацький Є.М.