Справа № 826/2123/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2123/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Депаратаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністартивного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року, суддя Пащенко К.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 31.01.2018 року № 20 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації».

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року адміністративним позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2019 року скасувати, ухвалити у справі рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавщи осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, на підставі наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 11.04.2017 року № 243 та звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 09.03.2017 року № було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 .

На підставі проведеної перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.04.2017 року.

Відповідно до акту перевірки від 28.04.2017 року було видано приписи про порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.04.2017 року, згідно яких вимагається зупинити виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 з 29.04.2017 року до усунення порушень та усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у термін до 29.09.2017 року.

15.05.2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва видано наказ № 149 про скасування реєстрацій декларацій про початок виконання будівельних робіт від 13.05.2016 № КВ 48, від 13.05.2016 № КВ 44, від 13.05.2016 № КВ 36, від 13.05.2016 № КВ 30, від 13.05.2016 № КВ 26, від 13.05.2016 № КВ 20, від 13.05.2016 № КВ 18, від 13.05.2016 № КВ 09, від 13.05.2016 № КВ 12, від 13.05.2016 № КВ 85, від 13.05.2016 № КВ 80, від 13.05.2016 № КВ 77, від 13.05.2016 № КВ 73, від 13.05.2016 № КВ 67, від 13.05.2016 № КВ 63, від 13.05.2016 № КВ 54, від 13.05.2016 № КВ 51, від 13.05.2016 № КВ 45, від 13.05.2016 № КВ 39, від 13.05.2016 № КВ 30, від 13.05.2016 № КВ 27, від 13.05.2016 № КВ 22, від 12.05.2016 № КВ 90, від 12.05.2016 № КВ 87, від 12.05.2016 № КВ 83, від 12.05.2016 № КВ 79, від 12.05.2016 № КВ 77, від 12.05.2016 № КВ 67, від 13.05.2016 № КВ 62, від 13.05.2016 № КВ 68, від 13.05.2016 № КВ 54, від 12.05.2016 № КВ 37, від 12.05.2016 № КВ 33, від 12.05.2016 № КВ 30, від 12.05.2016 № КВ 25, від 12.05.2016 № КВ 22, від 12.05.2016 № КВ 18, від 12.05.2016 № КВ 08, від 12.05.2016 № КВ 03, від 12.05.2016 № КВ 96, від 12.05.2016 № КВ 49, від 28.04.2016 № КВ 37.

18.05.2017 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва листом вих. № 073-4361 «Про інформування про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт» повідомив позивача про видачу наказу № 149 від 15.05.2017 року, яким скасовано вищезазначені реєстрації декларацій.

21.07.2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва було видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу б/н для здійснення позапланової перевірки на об`єкті будівництва на АДРЕСА_1 . Підставою для проведення перевірки стала необхідність перевірки виконання вимог приписів Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 28.04.2017 року.

Аналогічне направлення було видане і 10.01.2018 року.

За наслідками проведення перевірки було складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт б/н.

11.01.2018 року на підставі акту видано приписи про порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.01.2018 року, згідно яких вимагається у термін до 12.03.2018 року усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та з 11.01.2018 року зупинити виконання будівельних робіт до усунення порушень законодавства.

Крім того, судом встановлено, що 09.10.2017 року у адміністративній справі № 826/7281/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва про скасування наказу від 15.05.2017 року та приписів від 28.04.2017 року винесено постанову про часткове задоволення позову, скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 15.05.2017 року № 149.

Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 року в адміністративній справі № 826/7281/17, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2017 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва про скасування наказу та приписів відмовлено. Зазначене рішення Київського апеляційного адміністративного суду залишено без змін постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року.

29.01.2018 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2018 року № 111877371, видано наказ № 20 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації».

31.01.2018 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва листом вих. № 073-991 «Про інформування про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації» повідомив позивача про видачу наказу № 20 від 29.01.2018 року, яким скасовано реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери «А» та «Ь» під апартаменти за адресою: АДРЕСА_1» від 27.11.2014 року № КВ 03 та реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери « А » та « Ь » під апартаменти по АДРЕСА_1 від 15.01.2015 року № КВ 12.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю № 553 від 23.05.2011 року, який згідно п. 1 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Частиною 1 та підпунктами 4 ч. 2 п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт за результатами проведеної перевірки, зокрема, з метою перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю було складено 11.01.2018 року.

Внаслідок перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, органом державного архітектурно-будівельного контролю було встановлено обставини, які, на його переконання, свідчать про недостовірність наведених позивачем у декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 03 від 27.11.2014 року та про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 12 від 15.01.2015 року інформації про замовника будівництва.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.03.2015 року та свідоцтва про право власності від 18.03.2015 року (а.с.20-21, т.2) вбачається, що право власності на об`єкти літ. «А» та літ. «Ь» за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за позивачем 16.03.2015 року.

Набуття права власності позивачем відбулось на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлових будівель від 17.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстровим № 1764. Відповідно до вказаного договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність ? (одну другу) частину нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м., будівлі лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Передача будівель відбулась відповідно до акту прийому-передачі ? (однієї другої) частини нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м., будівлі лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , від 17.10.2014 року.

Набуття права власності третьою особою ОСОБА_2 відбулось відповідно до договору купівлі-продажу частини нежитлових будівель від 17.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстровим № 1768. Відповідно до вказаного договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність ? (одну другу) частину нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м., будівлі лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Передача будівель відбулась відповідно до акту прийому-передачі ? (однієї другої) частини нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м., будівлі лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , від 17.10.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент посвідчення договорів купівлі-продажу позивачем та третьою особою ОСОБА_2 нежитлових будівель: заводоуправління, прибудови до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м., будівлі лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975,90 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) цей закон регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Як встановлено судом та дана обставина підтверджується матеріалами справи, договори купівлі-продажу були посвідчені нотаріально 17.10.2014 року, проте, офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення права власності відбулось 18.03.2015 року шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, виходячи з вимог чинного законодавства України, права на зазначені будівлі виникли у позивача та третьої особи ОСОБА_2 з моменту державної реєстрації таких прав, а саме з 18.03.2015 року.

Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано подані замовниками декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 03 від 27.11.2014 року та про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 12 від 15.01.2015 року. Відповідно до зазначених декларацій проектна документація на об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери « А » та «Ь» під апартаменти на АДРЕСА_1» затверджена наказом замовників ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) від 22.10.2014 року.

Відповідно до п. 3.6 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку для забудови чи володіє на законних підставах об`єктом будівництва, на якому має намір виконувати будівельні роботи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, власником спірних об`єктів (будівлі літ. «А», літ. «Ь») у відповідності до вимог цивільного законодавства на момент подачі декларацій позивач та третя особа ОСОБА_2 не були, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем передчасно, без належних прав, в порушення вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було подано зазначені декларації як замовником.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно з ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Частиною 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до п. 22 Питань прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх органом державного архітектурно-будівельного контролю до реєстру шляхом подання особисто або надсилання відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві заяви за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку, декларації, в якій враховано зміни, за формою згідно з додатками 2, 3 і 5 до цього Порядку. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як встановлено судом першої інстанці, на момент подачі та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 03 від 27.11.2014 року та про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 12 від 15.01.2015 року позивач та третя особа ОСОБА_2 дійсно не були власниками будівель літ. «А» та літ. «Ь» за адресою: АДРЕСА_1 у розумінні вимог чинного цивільного законодавства України (було тільки посвідчено нотаріальні договори купівлі-продажу зазначених об`єктів від 17.10.2014 року), проте, 18.03.2015 року права власності належним чином були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а власники набули повних і абсолютних прав на зазначені об`єкти.

З моменту реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 03 від 27.11.2014 року та про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 12 від 15.01.2015 року до моменту проведення перевірки минуло близько 3 років. За цей період позивачем та третьою особою було здійснено будівельні роботи, передбачені зазначеними деклараціями, та відступлено права власності на окремі приміщення пересічним громадянам, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (зазначені документи містяться в матеріалах справи). На даний час та на момент прийняття оскаржуваного наказу нерухоме майно є власністю інших осіб, що сторони в судовому засіданні не оспорювали.

Відповідно до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Із матеріалів справи вбачається, що недостовірна інформація в декалараціях була виявлена відповідачем по закінченню 3-х років. На даний час права власності на спірні об`єкти були зареєстровані за позивачем та третьою особою ОСОБА_2 належним чином та в подальшому відступлені пересічним громадянам.

У своєму рішенні від 14.10.2010 року ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» дійшов висновку про те, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Зважаючи, що реконструкція проведена, декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована, права на об`єкти відступлені добросовісним набувачам, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації є невиправданим та непропорційним втручанням державного органу у права нових власників апартаментів, які на момент набуття права власності на них, були прийняті в експлуатацію.

Виходячи зі змісту ст. 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (caseofChuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Отже, завданням судочинства є вирішення судом спору з метою ефективного захисту порушеного права.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що позивачем при оформленні позовних вимог допущено описку у даті наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 29.01.2018 року № 20 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації», а саме замість дати « 29.01.2018» вказано дату « 31.01.2018». З огляду на те, що з матеріалів справи можливо встановити правильну дату зазначеного наказу, то суд не вважає зазначену описку критичною для правильного та об`єктивного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 12 червня 2019 року.