Справа № 460/3138/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4596/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року в справі №460/3138/18 (головуючий суддя Комшелюк Т.О., м. Рівне, повний текст рішення складений 20 лютого 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , до Володимирецького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2018 року ОСОБА_4 Олеся Володимирівна, ОСОБА_2 звернулися до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Володимирецького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (надалі Володимирецький РС УДМС України в Рівненській області), управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (надалі УДМС України в Рівненській області), в якому просили: а) визнати протиправною відмову у видачі ОСОБА_3 у зв`язку з досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992;

б) зобов`язати Володимирецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в реєстрі та без використання будь- яких засобів державного демографічного реєстру;

в) зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Рівненській області у подальшому здійснювати паспортний облік громадянки ОСОБА_3 згідно з положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, а саме - виключно за прізвищем, іменем та по батькові, датою народження та місцем реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що законні представники та сама неповнолітня ОСОБА_3 звернулися до Володимирецького РС УДМС з письмовою заявою щодо отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки, без застосування засобів реєстру. Така вимога заявників обґрунтована релігійними переконаннями. За результатами розгляду заяви, вони отримали відповідь щодо неможливості оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, оскільки чинний порядок передбачає видачу документів у вигляді ID-карток. Однак, таку відмову батьки вважають протиправною, оскільки це є втручанням в їх особисте та сімейне життя, порушенням їх права на віросповідання.

Рішенням від 20 лютого 2019 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправною відмову Володимирецького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

Зобов`язав Володимирецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Рівненській області видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, управління Державної міграційної служби України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що дії Володимирецького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області є правомірними, оскільки законодавством України встановлено, що паспорт громадянина України виготовляється лише у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 01.11.2016 припинилося.

Отже, Володимирецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Рівненській області зобов`язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме - здійснювати видачу паспортів громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а тому відмова у видачі ОСОБА_3 паспорта у формі паперової книжечки є правомірною, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Кужіль ОСОБА_5 та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовують правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 26.06.2018 доньці позивачів, ОСОБА_3 , виповнилося 16 років.

23.10.2018 ОСОБА_3 та позивачі звернулися до Володимирецького РС УДМС України в Рівненській області зі спільною заявою про видачу ОСОБА_3 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. До заяви було додано дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см та копію свідоцтва про народження.

Листом від 23.11.2018 №5613-994/5613.1-18 Володимирецький РС УДМС України в Рівненській області надав відповідь, у якій заначив, що статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають, рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина. Отже, переконання особи, належність до окремих соціальних груп не можуть бути законною підставою для увільнення від своїх обов`язків перед державою або відмови від виконання законів. При цьому, правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначаються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», за змістом якого з 01.11.2016 оформлення паспорта громадянина України в іншій формі, ніж ID-картки, не передбачено. На виконання вказаного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено зразки бланка, технічний опис та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №784 затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації. За змістом вищезазначених нормативно-правових актів, видача документа, що посвідчує особу (незалежно від його вигляду - книжка чи картка, що містить безконтактний електронний носій) неможлива без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорта підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно, до сформульованої мети їх обробки. Враховуючи викладене, у Володимирецького PC УДМС відсутні законні підстави для оформлення та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII.

Вважаючи, що такою відповіддю відповідач порушив права їхньої доньки, позивачі звернулися в суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, керувався тим, що відмова Володимирецького районного сектору управління Державної міграційної служби України в Рівненській області у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року, є протиправною, а тому належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Володимирецького РС УДМС України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки. Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання управління ДМС України в Рівненській області в подальшому здійснювати паспортний облік ОСОБА_3 за раніше встановленими формами, а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Саме такою є вимога до управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, оскільки останнім жодні права позивача щодо паспортного обліку не порушені.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (Закон № 2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктом 3 цього Положення бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Таким чином, Положенням № 2503-XII передбачено дві форми паспорта громадянина України, а саме: у формі книжечки та у формі картки.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до пп.«а» п.1 ч.1 ст.13 вказаного Закону документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з ст.14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Таким чином, вказаним Законом також передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Відповідно до ч.7 ст.16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

З системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів можна дійти висновку про те, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа.

Таким чином, у листі на звернення позивача відповідачі зобов`язані вказати одну з вище перерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта неповнолітній ОСОБА_3 у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні ст.21 Закону № 5492-VI є документом.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, апелянт своїм листом лише повідомив заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається у формі картки та не зазначив причин та посилань на норму права, чому видача паспорта у формі книжечки вже є неможливою.

Отже, враховуючи наявні у матеріалах справи докази та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла переконання, що Володимирецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Рівненській області своїми діями щодо неоформлення паспорта громадянина України неповнолітній ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням № 2503-ХІІ, порушив особисті права і це не відповідає основоположним приписам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997), а тому такі його дії необхідно визнати протиправними та зобов`язати оформити і видати паспорт громадянина України ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в зразковій справі № Пз/9901/2/18 від 19.09.2018, відповідно до якої висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в типових адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення №2503-ХІІ.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на те, що неповнолітня особисто не зверталася до підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою про надання адміністративної послуги та необхідним переліком документів, оскільки такі спростовуються змістом заяви ОСОБА_3 та її законних представників, відповідно до якого вони просили оформити і видати паспорт громадянина у вигляді книжечки та додатком до якого долучено дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см та копію свідоцтва про народження, що відповідає вимогам п.13 розділу 2 Положення № 2503-ХІІ.

Крім того, відповідач, відмовляючи у видачі паспорта у формі книжечки, про такі мотиви не вказав, а відповідно до ч.4 ст.77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Таким чином, наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року в справі №460/3138/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 13.06.2019.