Справа № 173/1657/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа №173/1657/16-а

адміністративне провадження №К/9901/43953/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Желєзний І.В., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2017р. (суддя - Петрюк Т.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р. (судді - Головко О.В., Ясенова Т.І., Суховаров А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з врахування заяв про уточнення позовних вимог, просив:

-зобов`язати Кам`янське об`єднане управління Пенсійного офнду України Дніпропетровської області припинити відрахування з його пенсійного забезпечення грошових коштів, незаконно визначених відповідачем як зайво виплачені йому кошти як працюючому пенсіонеру;

-стягнути з відповідача на його користь незаконно утримані кошти з його пенсійного забезпечення в сумі 6701 грн. 71 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача. З травня 2016 року відповідач виплачує йому пенсію у розмірі меншому, ніж призначено, у зв`язку з тим, що на думку відповідача, він працевлаштувався, про що не повідомив органи пенсійного фонду. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на належне пенсійне забезпечення.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2017р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р., позов задоволено частково.

Зобов`язано Верхньодніпровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області припинити відрахування з призначеної пенсії ОСОБА_1 грошових коштів, визначених як зайво виплачені кошти ОСОБА_1 , як працюючому пенсіонеру.

Стягнуто з Верхньодніпровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, стягнені як зайво виплачені кошти ОСОБА_1 , як працюючому пенсіонеру починаючи з травня 2016 року і до припинення таких відрахувань.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що відповідно до інформації, наявної в Інформаційно-ресурсному центрі Єдиного державного реєстру позивач є керівником ТОВ ВКП «Тесла», а отже є працюючим пенсіонером, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії, яка має бути стягнута з відповідача.

Посилався на те, що здійснюючи відрахування сум переплати пенсії з пенсії позивача, відповідач діяв в межах чинного законодавства, порушень прав позивача при цьому Управлінням не допущено.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р., визначено, що документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно частини 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з наказом директора ТОВ ВКП «Тесла» №15 від 30.09.2015р. ОСОБА_1 звільнено з посади директора вказаного підприємства за власним бажанням.

Запис про звільнення позивача з посади директора ТОВ ВКП «Тесла» за власним бажанням міститься і в його трудовій книжці, копія якої наявна в матеріалах справи.

З 30.09.2015р. позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої складає 2638 грн. на місяць.

Отримавши в червні 2016р. пенсію за травень місяць 2016 року в розмірі 2242.71 грн., тобто в розмірі меншому від призначеного, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив роз`яснити причини виплати пенсії в розмірі меншому від призначеного.

Листом від 15.06.2016р. №1623/04/14 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з документами його пенсійної справи він значився як непрацююча особа з 01.10.2015р. Разом з тим, згідно інформації, що міститься в інформаційно-ресурсному центрі Єдиного державного реєстру, позивач являється керівником ТОВ ВКП «Тесла», тобто є працюючим пенсіонером, при цьому у квітні 2016 року підприємством було сплачено страхові внески. Враховуючи викладене, згідно з вимогами чинного законодавства, пенсія позивачу виплачується на рівні 85%, оскільки з його пенсії проводиться відрахування переплати пенсії у розмірі 20% до повного погашення суми переплати.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-7) від 26.07.2016р., починаючи з жовтня 2015р. відсутні будь-які відомості щодо сплати страхувальниками за ОСОБА_1 страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи листа Дніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №18227/10/04-16-13-01 від 08.11.2016р., за період з 01.10.2015р. по 01.04.2016р. ТОВ ВКП «Тесла» не використовувалась праця найманих працівників на умовах трудового договору, у період з 01.04.2016р. по 01.11.2016р. звіти про суми нарахованої заробітної плати не надавалися виходячи з положень чинного законодавства у зв`язку з невикористанням праці фізичних осіб на умовах трудового договору.

Враховучи викладене, суди дішли висновку, що відповідачем не надано доказів працевлаштування позивача, як і жодних доказів на підтвердження факту сплати страхових внесків ТОВ ВКП «Тесла» за позивача у квітні 2016 року суду. Навпаки, встановлені в ході розгляду справи обставини справи свідчать що з вересня 2015 року, тобто з моменту виходу на пенсію позивач не працює та будь-якого прибутку крім пенсії не отримує, у зв`язку чим дійшли висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відрахування із призначеної позивачеві пенсії 15% як працюючому пенсіонеру відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УШ від 02.03.2015р.

Суди дійшли висновку, що для повного захисту прав позивача необхідним є вихід за межі позовних вимог та зобов`язання Верхньодніпровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області припинити відрахування, з ризначеної пенсії позивачу, грошових коштів, визначених як зайво виплачені кошти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суди виходили з того, що нормами пенсійного законодавства не передбачено підстав для стягнення моральної шкоди. Крім того, ситуація, яка виникла, певним чином склалась і з вини самого позивача, який будучи засновником та директором підприємства, не здійснив всіх необхідних дій, пов`язаних із внесенням змін до Єдиного державного реєстру підприємств, щодо припинення діяльності даного підприємства, зміни його керівництва в результаті виходу його на пенсію тощо.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач є пенсіонером, будь-які докази, які б свідчили про його працевлаштування після виходу на пенсію, отримання прибутку та сплату страхових внесків в матеріалах справи відсутні, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для утримання з пенсії позивача 15% як працюючому пенсіонеру відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УШ від 02.03.2015р. та наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, за правилами статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надміру сплачені суми пенсій можуть бути стягнуті лише за умови зловживань з боку самого пенсіонера.

Оскільки в ході розгляду справи доказів таких зловживань з боку позивача (в тому числі подання документів з недостовірними відомостями, та інше) надано не було, тому передбачені законом підстави для прийняття рішення про стягнення надміру виплачених сум пенсій не виникли.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення, а постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2017р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

І.В. Желєзний

В.М. Кравчук