Справа № 826/13353/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2019 року № 826/13353/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного Управління Національної поліції в Київській області які виразилися у відмові виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для здійснення перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області невідкладно виготовити довідку про грошове забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення (основних та додаткових) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 та від 07 листопада 2007 року №1294 із зазначенням усіх основних і додаткових видів грошового забезпечення: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням майор поліції; процентної надбавки за стаж служби (вислуги років); надбавки за виконання особливо важливих завдань; премії від усього грошового забезпечення, починаючи з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01 січня 2016 року;

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, згідно з постановою Окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі №826/4098/16 позивачу задоволено позовні вимоги щодо скасування наказу, згідно з яким його було звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил, поновлено на посаді, а також виплачено суму за час вимушеного прогулу, однак йому під час виходу на пенсію не було враховано премії за період проходження служби та поновлення на службі в поліції згідно з рішенням суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 23.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/13353/18, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну та наявні у нього докази, що стосуються спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Крім того, відповідач зазначив, що питання виплати премії поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

19 лютого 2016 року, відповідачем було видано наказ №80 о/с по особовому складу, згідно з яким позивача було звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за підпунктом 5 п.1 частини 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» з посади старшого оперуповноваженого Відділу швидкого реагування ГУ НП в Київській області, з 19 лютого 2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 15.02.2017 року (у подальшому Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року рішення залишено без змін) позивача поновлено на посаді з 19.02.2016 року, стягнуто з ГУНП в Київській області та виплачено йому суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 87494,40 грн.

Проте, позивач зазначає, що під час розгляду справи адміністративним судом з часу його звільнення по час поновлення на роботі був позбавлений можливості працювати, отримувати заробітну плату з відповідними преміями та надбавками, що в подальшому відобразилося на його грошовому утриманні під час виходу на пенсію.

Зокрема, зазначає, що під час виходу на пенсію, йому не враховано премії за період проходження служби та поновлення на службі в поліції згідно з рішенням суду.

Позивач звернувся із заявою №М-146о/п від 02.02.2018 року про виготовлення та видачу йому довідки про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням премії за весь час з моменту поновлення на службі в поліції.

Відповідач надіслав відповідь від 26.02.2018 року №29/Ш-173, в якій зазначив, що видана позивачу довідка про додаткові види грошового забезпечення від 19.01.2018 року №41 є достовірною та відповідає даним бухгалтерського обліку, а також повідомив, що премія позивачу наказами Головного управління не встановлювалась, а отже і не нараховувалась.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У частині другій статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів в межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про оплату праці»).

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) у випадках і за умов, передбачених цими актами.

В свою чергу, питання про виплату грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Пунктом 2 Постанови про грошове забезпечення поліцейських визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 1 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, - визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, - грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 6, 7 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, - передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, - керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до пункту 2 статті 4 Постанови про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, - керівникам органів, закладів та установ Національної поліції надано право в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Отже, з вищенаведеного слідує, що преміювання є заохочувальними та компенсаційними виплатами, встановлення яких здійснюється шляхом прийняття керівником, на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції, рішення про преміювання осіб у межах фонду оплати праці та в залежності від їх вкладу в загальні результати роботи.

Суд встановив, оскільки датою звільнення позивача є 19.02.2016 року, та з цієї дати починається нарахування відповідних виплат, премія обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, в даному випадку премія за грудень 2015 - січень 2016 року наказами Головного управління не встановлювалась, тому підстави для нарахування відсутні.

Щодо позовних вимог позивача перерахувати та виготовити нову довідку ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення (основних та додаткових) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 та від 07 листопада 2007 року №1294 із зазначенням усіх основних і додаткових видів грошового забезпечення: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням майор поліції; процентної надбавки за стаж служби (вислуги років); надбавки за виконання особливо важливих завдань; премії від усього грошового забезпечення, починаючи з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01 січня 2016 року, суд зазначає, що матеріали документів ОСОБА_1 тільки готуються для подання для нарахування пенсії до ГУ Пенсійного фонду України в Київській області та на даний момент не виготовлена, а Головним управлінням тільки подано необхідні матеріали для призначення пенсії, відтак підстави для перерахування та виготовлення нової довідки ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення наразі відсутні, а дані вимоги є передчасні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.А. Качур