Справа № 2040/5257/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 р.Справа № 2040/5257/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

а участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Овсяник С.А.

представник відповідача Парамонова А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 24.10.18 року по справі № 2040/5257/18

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни

до Міністерства юстиції України

про визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 1351/5 від 03.05.2018 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; зобов`язати відповідача повністю відновити доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1351/5 від 03.05.2018 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що з огляду на порушення, виявлені під час перевірки, Міністерством юстиції України було обрано один із передбачених заходів реагування, який, в свою чергу, є найменш суворим, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст.308 КАС, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом Міністерства юстиції України 03.04.2018 року №1126/7 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» затверджено перелік державних реєстраторів та суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, затверджено перелік державних реєстраторів та суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також визначено провести моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з дати набрання чинності цим наказом у строк до 15 травня 2018 року.

Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесю Сергіївну включено до вищевказаних переліків під номерами 7 та 8 відповідно.

За результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. був складений акт від 10.04.2018 року.

На підставі вищевказаного акту відповідачем винесено наказ № 1274/7 від 13.04.2018 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни», відповідно до якого призначено проведення камеральної перевірки позивача з 13.04.2018 року.

За результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, комісією, створеною на підставі наказу № 1274/7 від 13.04.2018 року, складено довідку від 26.04.2018 року, відповідно до якої в ході проведення моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. виявлено порушення вимог статей 3, 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 22, 40, 54, 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127), та пунктів 4, 10, 11, 12, 13 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141 (далі - Порядок № 1141), та запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

Наказом Міністерства юстиції України № 1351/5 від 03.05.2018 р. «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

Підставою винесення наказу визначено довідку від 26.04.2018 року за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни на підставі наказу Міністерства юстиції України від 13.04.2018 р. № 1274/7.

Позивач не погодився з Наказом Міністерства юстиції України №1351/5 від 03.05.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», через що звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що право Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав обмежено проведенням моніторингу та призначенням камеральних перевірок реєстраційних дій, вчинених суб`єктами державної реєстрації прав та державними реєстраторами до набрання чинності приписами ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 990 від 21 грудня 2016 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Повноваження, основні завдання і порядок діяльності Міністерства юстиції України врегульовано Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014 року.

Так, Міністерство юстиції України діє в межах, наданих йому повноважень.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення визнання та захисту державою таких прав урегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

На виконання статті 37-1 Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 990).

Згідно з п. 2 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

Пунктом 5 Порядку № 990 встановлено, що за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Так, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 03.04.2018 № 1126/7 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» (далі - Наказ № 71/7), яким, зокрема, затверджено перелік державних реєстраторів, щодо яких проводився моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до статті 37-1 Закону та Порядку № 990, було проведено моніторинг реєстраційних дій в тому числі і державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. (далі - приватний нотаріус Прядко О.С.) у Державному реєстрі прав, за результатами якого встановлено ряд порушень.

У зв`язку з виявленими на підставі моніторингу порушень порядку державної реєстрації Міністерством юстиції України прийнято рішення про проведення камеральної перевірки приватного нотаріуса Прядко О.С. на підставі наказу від 13.04.2018 за № 1274/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни». За результатами камеральної перевірки було складено довідку від 26.04.2018 (далі - Довідка).

Так, порушення виявлені Комісією умовно можна поділити на 6 категорій:

1. проведення державної реєстрації права власності на будівлі без подання документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

2. проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна без подання документа, що підтверджує наявність технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна і можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин;

3. проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна без подання технічного паспорта на новостворений об`єкт нерухомого майна;

4. не встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

5. не здійснення пошуку за ідентифікаторами пошуку;

6. не формування витягу за результатами проведення державної реєстрації прав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності присвоєння адреси об`єктам нерухомості, утвореним у результаті поділу, державна реєстрація яких здійснена за заявами № 19372494 та № 19373074 відповідно до чинного законодавства з наступних підстав.

Відповідно до п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

- документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

- технічний паспорт па новостворений об`єкт нерухомого майна;

- документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Згідно з п. 2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за № 774/14041 (далі - Інструкція) поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції, після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані:

а) кому належить об`єкт нерухомого майна;

б) на підставі яких правовстановлювальних документів;

в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна;

г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками;

ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою;

д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси;

е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави вважати, що законодавчо передбачено присвоєння окремих поштових адрес, які відображаються у Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, а отже твердження позивача та висновок, якого дійшов суд першої інстанції, не відповідають положенням чинного законодавства.

Так, 04.11.2016 приватному нотаріусу Прядко О.С. подано заяву ТОВ "Любий ТИН" про державну реєстрацію права власності № 19372494 щодо нежитлових будівель літ. "0-2" загальною площею 1529,5 кв.м., літ "М-1" загальною площею 329, 6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Для державної реєстрації права власності були подані такі документи:

- свідоцтво від 26.09.2014 № 337, видане приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О.;

- технічний паспорт на громадський будинок нежитлову будівлю літ. «0-2» від 22.10.2014 № 82385, виготовлене КГІ «Харківське міське БТІ»;

- технічний паспорт на громадський будинок склад літ. «М-1» від 22.10.2014 № 82385, виготовлене КП «Харківське міське БТІ»;

- висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 04.11.2016 № 114ТІ, виготовлений ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера»;

- статут (нова редакція) ТОВ «Любий Тин» від 16.07.2013;

- зміни до статуту ТОВ «Любий Тин» від 10.06.2014;

- зміни до статуту ТОВ «Любий Тин» від 03.12.2014;

- протокол загальних зборів ТОВ «Любий Тин» від 22.06.2013;

- наказ ТОВ «Любий Тин» від 25.06.2012;

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2016 серія НВ № 016, виданий управлінням Держгеокадастру у м. Харкові.

З поданих документів вбачається, що реєстрація права власності відбулась на майно, яке створилося в результаті поділу (пункт 54 Порядку № 1127).

Таким чином, за однією адресою розташовані два самостійні об`єкти нерухомого майна, а саме дві нежитлових будівлі склад літ. "М-1" та громадський будинок літ. "0-2", які потребуюсь присвоєння окремих адрес у відповідності до вимог п. 54 Порядку № 1127 та п. 2.2 Інструкції.

Натомість, зі змісту електронної копії висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 04.11.2016 № 114/ТІ, виготовленого ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера» вбачається, що новоутворені у результаті поділу об`єкти нерухомого майна не потребують присвоєння поштових адрес, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, приватним нотаріусом Прядко О.С. за наявності підстав для прийняття рішення, передбаченого ст. 23 Закону, а саме: зупинення розгляду заяви, проведено державну реєстрацію права власності на будівлі без подання документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Аналогічні порушення допущено приватним нотаріусом Прядко О.С. за результатами розгляду заяви, зареєстрованої у базі даних заяв Державного реєстру прав за № 19373074.

Щодо твердження суду першої інстанції, що наявність технічної можливості поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин не обов`язково повинна випливати зі змісту документа, спеціально складеного саме для визначення такої можливості (як-то технічний висновок), адже подання спеціального такого документа у відповідному переліку не вимагається, слід зазначити наступне.

Письмові докази свідчать, що ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Прядко О.С. із заявою від 23.02.2017 за № 21117826 про державну реєстрацію права власності на квартиру (розмір частки 1), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . за суб`єктом ОСОБА_3

Рішенням від 01.03.2017 за № 34098601 приватний нотаріус Прядко О.С. зареєструвала право власності на частку квартири за ОСОБА_3 .

Тобто, реєстрація права власності відбулась на майно, яке створилося в результаті поділу.

При цьому, державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2017, відповідно до якого ТОВ Агенсгво нерухомості "РЕСТРІЕЛТ" передало у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність житлові будинки: літ.: "А-13", загальною площею -14840 кв.м., літ. "Б-5", загальною площею - 5200 кв.м. , літ. "В-6", загальною площею - 8938 кв.м., адреса: АДРЕСА_9.

Відповідно до вимог п. 54 Порядку № 1127 (у редакції чинній на момент проведення реєстраційної дії) державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

- документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

- витяг з Державного земельного кадастру про новосформовану земельну ділянку.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

- документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

- технічний паспорт па новостворений об`єкт нерухомого майна;

- документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в ньому Реєстрі.

З урахуванням вимог законодавства про реєстрацію та, зокрема, положень п. 54 Порядку 1127, до переліку документів, необхідних для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, утворене шляхом поділу, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта або об`єднання належать:

- документ, що посвідчує заявника - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне або тимчасове проживання;

- ідентифікаційний код;

- примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує повноваження представника діяти у інтересах заявника (додатково у разі подання документів представником);

- документ про сплату адміністративного збору;

- технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна;

- умови наявності технічної можливості поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин;

- документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що погребують отримання дозволу на їх проведення;

- документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання, крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ;

- документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитловс приміщення тощо;

- письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об`єднання майна, що перебуває у спільній власності.

Як було вказано вище, документом, що підтверджує наявність технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна у відповідності до вимог Інструкції є Висновок.

Таким чином, висновок, якого дійшов суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповідає положенням чинного законодавства.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також дійшов безпідставного висновку щодо відсутності у необхідності подання технічного паспорту на новостворений об`єкт нерухомого майна за заявками № 27919193, 27914188, 27915401, 27916408 з огляду на наступне.

Реєстраційні дії, вчинені позивачем на підставі заяви № 27919193, стосуються державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 . При цьому державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. за р.н. 504 , та експертного висновку від 18.04.2018 р.

Реєстраційні дії, вчинені позивачем на підставі заяви № 27914188, стосуються державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6 . При цьому державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. за р.н. 504 , та експертного висновку від 18.04.2018 р.

Реєстраційні дії, вчинені позивачем на підставі заяви № 27915401, стосуються державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_7 . При цьому державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. за р.н. 504 , та експертного висновку від 18.04.2018 р.

Реєстраційні дії, вчинені позивачем на підставі заяви № 27916408, стосуються державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_8 . При цьому державна реєстрація права власності на вказану квартиру була здійснена на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. за р.н. 504 , та експертного висновку від 18.04.2018 р.

Тобто, реєстрація права власності відбулась відносно однієї квартири АДРЕСА_9 , яка згідно з експертним висновком від 18.04.2018 була поділена на 4 частини за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції ототожнює поняття новостворені та новозбудовані об`єкти нерухомого майна, зазначивши: "Отже, зазначення в абз. 7 п. 54 Порядку 1127 на "технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна " стосується лише об`єктів, які є новозбудованими, тобто раніше не існували як речі й побудовані у встановленому порядку.

Проте, вказане не відповідає дійсності з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1127 новозбудованим об`єктом є завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який проводиться вперше.

Одним з розділів Порядку 1127 є: "Державна реєстрація прав та документи, необхідні для такої реєстрації".

Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції чинній на момент здійснення реєстраційної дії - 01.03.2018), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Згідно з п. 54. Порядку № 1127 (в редакції чинній на момент здійснення реєстраційної дії - 01.03.2018), державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

3) технічний паспорт па новостворений об`єкт нерухомого майна;

4) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Таким чином, аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що законодавець чітко розмежував процедуру державної реєстрації на новозбудований об`єкт нерухомого майна та процедуру державної реєстрації, яка утворилась в результаті поділу.

Пункт 12 Порядку № 1127, порушення якого ставиться за вину позивачеві у розглядуваному випадку, передбачає, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

З наведеного випливає, що черговість розгляду заяв підлягає встановленню лише тоді, коли у результаті вчинення реєстраційної дії було дійсно проведено державну реєстрацію прав, тобто коли в результаті вчинення відповідної реєстраційної дії відбулося набуття зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав за даними Державного реєстру прав. Зазначене підтверджується й положеннями пунктів 12, 13 Порядку № 1141, відповідно до яких пошук заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів здійснюється лише під час проведення державної реєстрації прав, а не під час вчинення інших реєстраційних дій.

Дійшовши вірного висновку щодо розмежування понять "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "реєстраційна дія" суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що положення п. 12. та пп. 12, 13 Порядку № 1141 не можуть застосовуватися до реєстраційних дій вчинених позивачем, оскільки залишив поза увагою положення частини 5 статті 26 Закону, з якої слідує, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюється у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 Закону).

Як вже було зазначено вище таким є Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Комісією за результатами проведення камеральної перевірки встановлено, що на порушення вимог статті 18 Закону, п. 12 Порядку № 1127, пунктів 4, 10, 11, 12, 13 Порядку № 1141, Порядку № 1844/5 за заявами №№ 19871993, 20139453, 20298784, 20193483, 19801048, 19977197, 19987953, 20023634, 19928257, 19936241, 19980231, 19917578, 20281752, 19813045, 19374596, 19385207, 19504813, 19561864, 19802076, 20544096, 20571906, 20609295, 20723494 не встановлено черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв (відсутні пошуки заяв у базі даних заяв з метою встановлення черговості їх розгляду); за заявами №№ 19871993, 20139453, 2029784, 19801048, 19977197, 19987953, 20023634, 19980231, 19877468, 19909846, 19561864, 20427685, 20607956, 20608509, 20609295, 20723494 приватним нотаріусом Прядко О.С. не здійснено пошуків у Державному реєстрі прав відомостей за ідентифікаторами пошуку.

Реєстрація за вказаними заявами стосувалася :

- за заявами №№ 19871993, 20139453, 19801048, 19987953, 20023634, 20609295, 20723494, 19877468, 19909846, 20427685, 20607956, 20608509 стосуються внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку з перейменуванням вулиці Другої П`ятирічки у вулицю Біблика (рішення Харківської міської ради Харківської області І сесії VII скликання «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» від 20.11.2015 р. № 12/15);

- за заявами №№ 19980231, 19561864, 20298784, 19977197 стосуються внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку з допущеною помилкою;

- за заявами №№ 20193483, 19813045 стосуються реєстрації обтяження, а саме: заборони на нерухоме майно, а не реєстрації зняття заборони як наслідок припинення іпотеки як зазначив суд першої інстанції;

- за заявами №№ 19928257, 19936241, 19917578, 20281752, 19374596, 19385207, 19802076, 20571906 стосуються державної реєстрації права власності заявників;

- за заявою № 19504813 стосуються внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку зі змінами правовстановлюючого документа;

- за заявою № 20544096 стосуються реєстрації права власності, а не внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку перенесенням даних з Державного реєстру прав власності про зареєстровані у ньому раніше нрава на нерухомість у Державний реєстр прав як вказав суд першої інстанції.

Таким чином, державним реєстратором Прядко О.С. за вказаними заявками були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності, державну реєстрацію обтяження, внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Формування пошуків у базі даних заяв Державного реєстру прав є механізмом, який забезпечує виконання обов`язку державного реєстратора щодо встановлення черговості розгляду заяв, наявності або відсутності підстав для зупинення державної реєстрації.

Першим етапом розгляду кожної заяви є встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних Державного реєстру прав шляхом формування відомостей.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1127, у разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається, державний реєстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за результатом розгляду заяви, яка зареєстрована в базі даних заяв раніше.

Черговість розгляду заяв застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Такі самі вимоги містять пункти 12, 13 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок 1141).

Відповідно до п. 10 Порядку 1141, під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

- нерухоме майно;

- право власності та суб`єкта цього права;

- інші речові права та суб`єкта цих прав;

- іпотеку та суб`єкта цього права;

- обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав.

На підставі пункту 11 Порядку 1141, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи;

2) за адресою об`єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради;

3) за кадастровим номером земельної ділянки;

4) за номером запису.

Отже, враховуючи вищевикладене та, зокрема, положення ч. 5 ст. 26 Закону, державний реєстратор Прядко О.С. повинна була здійснити пошук у базі даних заяв за заявками та пошук у Державному реєстрі прав відомостей за ідентифікаторами пошуку.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на те, що черговість розгляду заяв підлягає встановленню лише тоді, коли у результаті вчинення реєстраційної дії було дійсно проведено державну реєстрацію прав, тобто коли в результаті вчинення відповідної реєстраційної дії відбулося набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно обтяжень таких прав за даними Державного реєстру прав, доходить до висновку, що ані проведення пошуку у базі даних заяв (встановлення черговості), ані проведення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей за ідентифікаторами пошуку не є обов`язковими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що документами за результатами розгляду заяв про у сфері державної реєстрації прав за змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є не тільки витяги з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав, а й рішення державного реєстратора.

При цьому Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п. 7 ч. 1 ст. 18, ст. 21) однозначно вказує, що відповідний документ (витяг) є витягом з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав.

При цьому поняття державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі за текстом Закону державна реєстрація прав) визначено у п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Більше того, саме визначення поняття «реєстраційна дія» (п. 9 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону) передбачає чітке розмежування державної реєстрації прав та внесення змін до записів Державного реєстру прав.

Пункт 22 Порядку № 1127, порушення якого ставиться за вину позивачеві у розглядуваному випадку, передбачає, що після внесення відомостей до Державного реєстру прав, а не змін до таких відомостей, що є різними процедурами, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який розміщується на веб- порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження і друку.

З наведеного однозначно випливає, що витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав підлягає формуванню лише тоді, коли у результаті вчинення реєстраційної дії було дійсно проведено державну реєстрацію прав, тобто коли в результаті вчинення відповідної реєстраційної дії відбулося набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав за даними Державного реєстру прав.

Так, дійсно заявки №№ 19871993, 20139453, 19801048, 19987953, 20023634, 19877468, 19909846, 20427685, 20607956, 20608509, 20609295, 20723494, стосуються внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку з перейменуванням вулиці Другої П`ятирічки у вулицю Біблика (згідно рішення Харківської міської ради Харківської області І сесії VII скликання «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» від 20.11.2015 р. № 12/15). При цьому, суд помилково зазначив, що заявка № 19977197 також стосується внесення змін до Державного реєстру прав у зв`язку з перейменуванням вулиці Другої П`ятирічки у вулицю Біблика, оскільки рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2016 за № 32825770 стосувалося виправлення опису, а заявка № 20298784 - стосується виправлення дати видачі документа.

Одним з етапів процедури державної реєстрації є формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію (п. 7 ч. 1 ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 22 Порядку № 1127, після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження і друку.

Так, процедура державної реєстрації речового права завжди закінчується формуванням витягу урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір.

Письмові докази свідчать, що приватним нотаріусом Прядко О.С. всупереч вищезазначених вимог Закону та Порядку № 1127 не сформовано витяги за результатами проведення державної реєстрації прав за заявами, зареєстрованими у базі даних заяв Державного реєстру прав за номерами заяв, перелічених в Довідці.

Щодо твердження позивача, з яким, в свою чергу погодився суд першої інстанції про незаконність проведення камеральної перевірки за 2016 рік слід зазначити наступне.

Моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними Порядком.

Єдиний Державний реєстр речових прав на нерухоме майно введений в дію з 01 січня 2013 року на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 1141.

Здійснення контролю у сфері державної реєстрації здійснюється з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому слід звернути увагу, що законодавством не передбачений проміжок часу, за який може здійснюватися контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Закону у формі наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 37-1 Закону, за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Вказана норма Закону не містить чітких критеріїв для застосування певних термінів блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому обрання такого терміну є дискреційним правом відповідача.

З урахуванням вищевказаних обставин та порушень, виявлених під час камеральної перевірки, Міністерство юстиції України відповідно до ст. 37-1 Закону та Порядку № 990, на підставі довідки комісії від 26.04.2018 року прийняло Наказ від 03.05.2018 № 1351/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватною нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Міністерство юстиції України діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а отже оскаржуване рішення прийняте суб`єктом владних повноважень відповідно до вимог встановлених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В зв`язку з наведеним колегія суддів приходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити в їх задоволенні.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно застосовані норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 2040/5257/18 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року