Справа № 420/3517/19
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3517/19
УХВАЛА
18 червня 2019 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В.,
розглянувши матеріали:
за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання протиправним та скасування наказу від 09 жовтня 2015 року №2642-к, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:
12 червня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу від 09 жовтня 2015 року №2642-к, яким позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове розслідування управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області; поновлення на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове розслідування управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У відповідності з чч. 2, 3 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Позивач оскаржує до суду наказ від 09 жовтня 2015 року №2642-к про звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове розслідування управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області та просить поновити його на цій посаді.
З даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 12 червня 2019 року, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України строку звернення до суду.
Крім того, відповідно до редакції КАС України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (прийняття наказу про звільнення від 09 жовтня 2015 року), для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби також було встановлено місячний строк (ч. 3 ст. 99 КАС України у редакції від 01.09.2015 року).
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Разом із позовною заявою позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якому зазначено, що строк для звернення до суду із цим позовом сплинув в листопаді 2015 року, однак станом на час звернення до суду з цим позовом виникли обставини, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку.
Відповідно до заяви, поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач обґрунтовує наступним. Так, позивач вказує, що на момент вручення йому попередження про звільнення 10 серпня 2015 року та прийняття відповідачем оскарженого наказу від 09 жовтня 2015 року йому не була відома інформація про те, що в прокуратурі Одеської області, в якій позивач обіймав посаду прокурора регіональної прокуратури, були вакантні посади, оскільки в попередженні про звільнено йому були запропоновані лише вакантні посади в місцевих прокуратурах. Згідно вимог ст.49-2 Кодексу законів про працю України відповідач мав запропонувати позивачу вакантні посади саме в регіональній прокуратурі - прокуратурі Одеської області.
Як зазначає позивач, в квітні 2019 року йому стало відомо, що з приводу вакантних посад в прокуратурі Одеської області громадською організацією «Майбутнє за нами» направлялись запити до прокуратури Одеської області в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації». У зв`язку із цим, 03 травня 2019 року позивач звернувся до вказаної громадської організації з клопотанням щодо надання копій матеріалів та документів, які були отримані від прокуратури Одеської області. Листом від 14 травня 2019 року позивачу були надані матеріали та документи, зокрема, копія листа прокуратури Одеської області від 17.04.2019 року № 19-798-19вих з додатками, копія листа прокуратури Одеської області від 23.04.2019 року № 19-825-19вих з додатками, з яких позивачу стало відомо, що на момент вручення йому попередження про звільнення та прийняття наказу про звільнення в прокуратурі Одеської області були наявні вакантні посади, які за наведених у позові підстав мали бути запропоновані позивачу, та при їх наявності відповідач не мав законних підстав для звільнення позивача.
З огляду на зазначене, позивач зазначає, що вищевказана інформація про наявність вакантних посад у регіональній прокуратурі не була йому відома на час звільнення, що давало підстави вважати своє звільнення законним. Однак, дізнавшись про ці обставини, які свідчать про протиправність прийняття наказу про звільнення від 09 жовтня 2015 року, позивач вважає, що строк звернення до суду через таку необізнаність пропущений ним з поважних причин, а тому відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України має бути поновлений.
Вирішуючи питання щодо достатності вказаних підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд зазначає наступне.
Згідно наявного в додатках до позову попередження, 10 серпня 2015 року прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове розслідування управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Одеської області Згурського Сергія Вікторовича, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України попереджено про звільнення із займаної посади у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з 12 жовтня 2015 року. У попередженні наведено перелік вакантних посад, які пропонувались позивачу.
Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 від 12 жовтня 2015 року, наказом від 09 жовтня 2015 року №2642-к позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури та скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).
Позивач не заперечує, що йому було відомо про попередження та наказ про звільнення станом на дату звільнення, однак позивач стверджує, що про порушення свої прав він дізнався 14 травня 2019 року, після отримання відповіді від громадської організації «Майбутнє за нами» щодо наявності під час процедури скорочення в прокуратурі Одеської області вакантних посад, які не були йому запропоновані. Відповідно до відповіді прокуратури Одеської області від 17 квітня 2019 року, наданої на запит громадської організації «Майбутнє за нами», в апараті прокуратури Одеської області станом на 01.08.2015 року нараховувалось 65 вакантних прокурорсько-слідчих посад, на 01.09.2015 року - 12, на 01.10.2015 року - 2, на 01.11.2015 року - 6.
Однак, з огляду на період, що минув з дати прийняття оскарженого наказу про звільнення та до моменту звернення до суду з цим позовом, а також правові наслідки, які настали для позивача - звільнення із займаної посади, доводи позивача про те, що він був необізнаний про порушення своїх прав, суд вважає непереконливими. Позивач не наводить пояснень та/або доказів того, що ним вживались будь-які заходи для відновлення своїх прав до часу звернення до громадської організації «Майбутнє за нами».
Крім того, суд звертає увагу на те, що у даному випадку перешкодою для своєчасного звернення до суду із даним позовом не можна вважати правову необізнаність позивача, оскільки позивач за фахом юрист, п`ятнадцять років проходив службу в органах прокуратури та після звільнення з органів прокуратури також працював на посаді юриста.
Вказані обставини не свідчать про те, що за наявності наміру поновити порушені права, позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом.
Інших обставин, які б свідчили про існування істотних перешкод чи труднощів у реалізації права на судовий захист з метою відновлення порушених прав та своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не наведено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, зазначених позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, оскільки наведені обставини не свідчать про об`єктивну неможливість звернення до суду позивача, у встановлений законом строк.
Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, для усунення недоліків позовної заяви позивач може навести інші підстави для поновлення строку звернення до суду, з обґрунтуванням таких підстав та наданням доказів на їх підтвердження.
Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, суд вважає, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху та роз`яснює позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом звернення до суду з заявою, в якій наведено інші підстави для поновлення строку звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256, 293 КАС України,

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу від 09 жовтня 2015 року №2642-к, поновлення на посаді залишити без руху.
Надати позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Глуханчук