Справа № 160/7352/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Справа № 160/7352/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Мед-Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалу суду та копію позовної заяви з додатками отримано 09.10.2018, що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи, та у встановлений ухвалою суду строк (15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження), відзив не надав.
Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем не надано суду жодних заперечень на позов та доказів, на підтвердження своїх доводів.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 26.12.2017р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Мед-Сервіс» з питання своєчасності сплати транспортного податку за ІІ та ІІІ квартали 2016р.
У наведеній таблиці вказаного Акта перевірки зазначено, узгоджена сума грошового податкового зобов`язання:
- 6250грн., граничний термін сплати 29.07.2016р., фактично сплачено платіжним дорученням №6374, із затримкою 81 день;
- 6250грн., граничний термін сплати 29.10.2016р., фактично сплачено висновок №144 від 01.12.2016р., із затримкою 33 день.
Проте, в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії: платіжного доручення №4434 від 22.07.2016р., яким позивач сплатив транспортний податок за 2кв. 2016р., про що міститься відмітка банку: «Проведено банком 22.07.2016р.» та платіжне доручення №6374 від 18.10.2016р. про сплату позивачем транспортного податку за 3кв. 2016р., про що міститься відмітка банку: «Проведено банком 18.10.2016р.».
Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового Кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст.ст. 36.1-36.3 Податкового Кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Враховуючи положення ч. 46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі-податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Як вбачається з вищевикладеної статті, законодавець ототожнив поняття податкової декларації та розрахунку.
Відповідно до ч.1 ст. 54 ПК України сума податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, самостійно обчислена та зазначена у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом вважається узгодженою.
Згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Відповідно до п.п.267.6.4 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Відповідно до пункту 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування. Тобто, з урахуванням зазначеного, щоквартально позивач мав сплачувати 6 250, 00 грн. (25 000 / на 4 квартали).
У вказаній податковій декларації від 28.04.2016 року, було визначено податкове зобов`язання з транспортного податку у розмірі 6 250, 00 грн. починаючи з II кварталу, з моменту виникнення права власності на автомобіль.
При цьому, у наведеній таблиці вказаного Акта перевірки зазначено, що узгоджена сума грошового податкового зобов`язання:
- 6250грн., граничний термін сплати 29.07.2016р., фактично сплачено платіжним дорученням №6374, із затримкою 81 день;
- 6250грн., граничний термін сплати 29.10.2016р., фактично сплачено висновок №144 від 01.12.2016р., із затримкою 33 день.
Разом з тим, вказані в Акті перевірки обставини спростовуються матеріалами справи.
Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22.07.2016 року (граничний термін сплати 29.07.2016р.) позивач сплатив суму податкового зобов`язання з транспортного податку за ІІкв. 2016р. згідно платіжного доручення №4434 від 22.07.16р., а також 18.10.16р. (граничний термін сплати 29.10.2016р.) позивач сплатив суму податкового зобов`язання з транспортного податку за ІІІкв. 2016р. згідно платіжного доручення №6374 від 18.10.16р.
При цьому, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Неперерахування податку не є наслідком винних дій платника податку, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів
Тобто, суд дійшов висновку, що позивач виконав вимоги ПК України та сплатив самостійно визначене податкове зобов`язання у визначений податковим законодавством строк.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, в даному випадку обов`язок доказування покладений на відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відповідно до розписки, яка на явна в матеріалах справи, зазначену ухвалу суду від 04.10.2018 відповідачем було отримано 09.10.2018. Отже, строк на подання відзиву сплив 24.10.2018.
Станом на 04 грудня 2018 року відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Будь-яких доказів на підтвердження поважності ненадання у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву, відповідачем не надано.
Таким чином, враховуючи те, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, відзив на позовну заяву не подано без поважних причин, суд вважає за необхідне, кваліфікувати такі дії відповідача як визнання позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Мед-Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.
На підставі ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Мед-Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму судового збору в розмірі 1762,00грн.
Керуючись ст.ст.241-250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова