Справа № 826/9868/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9868/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (надалі за текстом - «ПАТ «Укрнафта» ) звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.04.2018 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 4 614 553 грн. 75 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 05.04.2018 р., якою товариство зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9 229 107 грн. 50 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказував на помилковість висновків Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про заниження єдиного внеску без урахування понижуючого коефіцієнту.

ПАТ «Укрнафта» посилалось також, на положення постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 р. № 1170, якою затверджено Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник звертає увагу, що позивач проводив працівникам виплати, які є меншими, ніж розмір мінімальної заробітної плати і здійснював донарахування єдиного внеску до її рівня, що виключає право страхувальника на застосування понижуючого коефіцієнту.

Апелянт також стверджує, що виплачена ПАТ «Укрнафта» до 8 Березня премія є базою оподаткування, а отже на ці суми має бути нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обгрунтованості судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовцями Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Укрнафта» податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р., єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 р. по 13.12.2016 р.

Результати перевірки оформлено актом № 388/28-10-14-01/00135390 від 16.03.2018 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 6, 7, 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI»), внаслідок чого занижено нарахування єдиного внеску на 9 229 107 грн. 50 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до наказу № 46 від 17.02.2015 р. «Про преміювання до Міжнародного жіночого дня» ПАТ «Укрнафта» преміювало жінок грошовими виплатами у розмірі 150 грн. кожну.

Разом з тим, до бази нарахування єдиного внеску ці виплати включені не були.

Також, перевіркою встановлено, що позивач проводив працівникам виплати, які є меншими, ніж розмір мінімальної заробітної плати і здійснював донарахування єдиного внеску до її рівня.

При цьому, в порушення вимог ПАТ «Укрнафта» застосовувало понижуючий коефіцієнт, що суперечить пункту 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.04.2018 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 4 614 553 грн. 75 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 05.04.2018 р., якою товариство зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9 229 107 грн. 50 коп.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом, якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік;

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік;

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік. Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Наведений вище перелік умов, за яких платник набуває права на застосування понижуючого коефіцієнту, є вичерпним.

Закон № 2464 не ставить таке право в залежність від донарахування сум єдиного внеску до розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не занижено розмір єдиного внеску при застосуванні понижуючого коефіцієнту.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 825/986/16.

Згідно частини 7 статті 7 Закон № 2464 перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 1 Розділу І Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1170 від 22 грудня 2010 р. на соціальні допомоги та виплати, встановлені колективним договором (працівникам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на народження дитини, сім`ям з неповнолітніми дітьми тощо) не нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 2.2.30 Колективного договору ВАТ «Укрнафта» взяло на себе зобов`язання з виплати: до Дня Перемоги - 9 травня працюючим ветеранам 150 грн.; учасникам війни - 100 грн.; до Міжнародного жіночого дня жінкам - 150 грн.; учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС до 30-ї роковини Чорнобильської катастрофи - 600 грн.

За своє правовою природою ці виплати не є ані винагородою за виконану роботу, ані винагородою за працю понад установлені норми, ані винагородою за підсумками роботи за рік, чи преміями за спеціальними системами і положеннями.

Тобто, вони є соціальної допомогою, а відтак слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 11 червня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук