Справа № 520/3854/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.Справа № 520/3854/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Старосєльцева О.В.) від 17.04.2019 року (повний текст рішення складено 17.04.2019р.) по справі №520/3854/19

за заявою Головного управління ДФС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідас"

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням ГУ ДФС у Харківській області № 19376/10/20-40-14-21-14,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до суду із заявою в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідас" (податковий номер 24347043), застосованого на підставі рішення Головною управління ДФС у Харківській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що залишаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск податковим органом граничного строку подання заяви про підтвердження обґрунтованість адміністративного арешту майна платника.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення з даною вимогою скінчив перебіг 12.04.2019р. о 15:40год. і у силу ч.5 ст.270 КАС України не може бути поновлено, а відтак, заява контролюючого органу підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про необхідність залишення заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ст. 94 ПК України).

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів визначені статтею 283 КАС України, згідно пункту другого частини першої якою встановлено, що провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною другою статті 283 КАС України визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 270 КАС України, на обчислення строків, встановлених статтями 273-277, 280-283 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.

Строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями і годинами (частина друга статті 270 КАС України).

Днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду (частина п`ята статті 270 КАС України).

Колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції, що в даному випадку обставиною, яка зумовлює звернення до суду, є відмова відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, що підтверджується відповідним актом від 11.04.2019 року.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові 13.02.2019 року по справі №819/2388/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, граничним строком подання заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до частини другої статті 283 КАС України, є 12.04.2019 року.

Із заявою про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника податків контролюючий орган звернувся лише 17.04.2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною другою статті 283 КАС України.

Разом з тим, згідно частини третьої статті 283 КАС України, у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Таким чином, дійшовши висновку про недотримання заявником вимог ч. 2 ст. 283 КАС України в частині строку звернення із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд першої інстанції передчасно ухвалив рішення про необхідність залишення її без розгляду, не повідомивши про це заявника та не надавши йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 312 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, про передачу справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №520/3854/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою справу за заявою Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідас" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням ГУ ДФС у Харківській області № 19376/10/20-40-14-21-14 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року.