Справа № 761/34787/16-а
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та скасувати постанову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про накладення адміністративного стягнення від 22.09.2016 року №7/28-10-14-01.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновками відповідача щодо порушення ним положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та притягнення його до відповідальності він не згоден, оскільки він правомірно застосував понижуючий коефіцієнт при нарахуванні ЄСВ у травні 2015 року, а тому відсутні порушення законодавства.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року позовну заяву задоволено частково. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення №7/28-10-14-01 від 22.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що постанову у справі про адміністративне правопорушення прийнято правомірно, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29.04.2016 р. по 18.08.2016 р. посадовцями Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт №1299/28-10-14-01/21642228 від 26.08.2016 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, ч.ч. 5, 7 ст. 8 та норми пункту 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого донараховано єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 1428089,00 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано тим, що позивачем за травень 2015 року занижено нарахування єдиного соціального внеску, а саме: СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» у травні 2015 року неправомірно застосував понижуючий коефіцієнт (відповідно відомостей заробітної плати в травні місяці 2015 року ОСОБА_2 донараховано до мінімальної заробітної плати 329,11 грн., фактично нарахована з/п - 888,89 грн. (у травні 2015 року ОСОБА_2 згідно з табелем робочого часу відпрацював 4 робочі дні). Згідно позиції відповідача, якщо хоча б по одній застрахованій особі здійснюється донарахування сум ЄСВ до розміру мінімальної заробітної плати, понижуючий коефіцієнт страхувальником не застосовується.

На підставі названого акту відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.09.2016 року №7/28-10-14-01, якою позивача притягнуто до адміністративної у вигляді накладення штрафу у сумі 680 грн.

13 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02 березня 2015 року № 219-VIII, яким доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» пунктом 9-5, яким, з метою зменшення навантаження на фонд оплати праці, передбачено можливість застосування понижуючого коефіцієнту при обчисленні розміру єдиного внеску.

Так, цією нормою встановлено, що по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п`ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:

а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу;

б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік;

в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік. Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Таким чином, можливість застосування понижуючого коефіцієнта обумовлена виконанням платником виключно наведених вище вимог. Інших вимог законодавством не встановлено. Виходячи з норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі, якщо роботодавцем здійснюється донарахування сум єдиного внеску до розміру мінімальної заробітної плати, то коефіцієнт не застосовується тільки до суми різниці між мінімальною заробітною платою і фактично нарахованою заробітною платою (оскільки така різниця не може вважатися заробітною платою). Обмежень для застосування понижуючого коефіцієнту для інших сум нарахованої заробітної плати не передбачено.

При цьому колегія суддів враховує, що податковий орган за результатами проведеної перевірки дійшов висновку про те, що позивачем занижено нарахування єдиного внеску за травень на суму 1396102,42 грн., однак, в якості порушення в акті вказано лише про неправомірне застосування понижуючого коефіцієнту стосовно однієї фізичної особи - ОСОБА_2 , що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 888,89 грн.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність прийняття спірної постанови про накладення адміністративного стягнення та наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2017 року, у справі за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2016р. №. Визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.09.2016р. №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від « 13» вересня 2016 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від « 13» вересня 2016 року №, прийняті на підставі акту перевірки №1299/28-10-14-01/21642228 від 26.08.2016 р.

Суди дійшли висновку, що вимога Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2016 року № зі сплати єдиного внеску на суму 1424669,23 грн. та рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.09.2016 року № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2018 року відмовлено у допуску до провадження справи за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення, за заявою Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.09.2017 у справі №826/14067/16.

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено правомірність застосування понижуючого коефіцієнта, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук