Справа № 640/6377/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2019 року №640/6377/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", про скасування постанови в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг", (далі - позивач, ТОВ "Приват Лізинг"), до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, (далі - відповідач), третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", (далі - третя особа, АТ КБ "Приватбанк"), про скасування постанови про арешт коштів боржника від 05 квітня 2019 року, прийнятої у виконавчому провадженні ВП №55014358 в частині арешту грошових коштів, що містяться на поточному рахунку позивача № 101 в Публічному акціонерному товаристві "Банк Кредит Дніпро", (далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/6377/19, (далі - справа), розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України).

Крім того, ухвалою суду від 15 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Приват Лізинг" про забезпечення позову.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно накладено оскаржуваною постановою арешт на поточний рахунок позивача № 101 в Публічному акціонерному товаристві "Банк Кредит Дніпро", з якого ним виплачується заробітна плата працівникам та сплачуються податки та збори.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибула, письмових пояснень чи відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис №9978 про стягнення грошових коштів у сумі 13904228,60 грн. з ТОВ "Приват Лізинг", які є його боргом за Кредитним договором №DNHSLNI06635 від 16 червня 2015 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", (далі - виконавчий напис №9978).

26 жовтня 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №9978.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. від 30 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №55014358 з примусового виконання виконавчого напису №9978.

Копія вказаної постанови отримана ТОВ "Приват Лізинг" 02 листопада 2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маховою Д.А. в межах виконавчого провадження ВП №55014358 прийнято оскаржувану постанову, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) ПАТ "Банк Кредит Дніпро" р/р 4772 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ТОВ "Приват Лізинг" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 15294651,46 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон №1404-VIII), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону №1404-VIII врегульовано питання щодо порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 48 Закону №1404-VIII, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 1-3 ст. 52 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Так, як вже зазначалось вище судом, оскаржуваною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) ПАТ "Банк Кредит Дніпро" р/р 4772 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ТОВ "Приват Лізинг" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 15294651,46 грн.

При цьому, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що рахунок позивача № 101 в Публічному акціонерному товаристві "Банк Кредит Дніпро" та/або кошти, які знаходяться на ньому, відносяться до рахунків (коштів), на які згідно вимог законодавства заборонено накладати арешт.

Водночас, суд не погоджується із твердженнями позивача відносно того, що в межах спірних правовідносин преюдиційний факт виплати заробітної плати з рахунку позивача № 101 в Публічному акціонерному товаристві "Банк Кредит Дніпро" встановлено в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року у справі №826/14429/17, оскільки з даного судового рішення неможливо встановити, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови спірний рахунок та/або кошти на ньому використовуються для виплати заробітної плати працівникам позивача.

Враховуючи вищезазначене, зокрема, звертаючи увагу на те, що твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною та скасування такої постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", про скасування постанови в частині є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" (місцезнаходження: 03022, м. Київ, вул. Ломоносова, 54-А, оф. 5; ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32; ), третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ), про скасування постанови в частині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко