Справа № 757/2143/19-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2143/19-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019

Cуддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 про зобов`язання скласти протокол про вчинення службовими особами Міністерства юстиції України правопорушення, передбаченого статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та направити його за належністю для розгляду,

установив:

У провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана справа, яку, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, розподілено судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 15 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав невідповідності вимогам статті 160, 161 КАС України, та надано строк, встановлений законом, на усунення недоліків.

11 червня 2019 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання заявника про відвід головуючого судді, датоване 20 травня 2019 року, яке передано судді 12 червня 2019 року. Своє клопотання заявник мотивував тим, що постановлення судового рішення у формі ухвали про залишення його звернення у формі скарги без руху, оскільки за правовою природою його вимог воно підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, на його думку, свідчить про намагання перешкодити йому у доступі до правосуддя.

За наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід, як закріплено у частині першій статті 39 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Також згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Тлумачення положень статті 39 КАС України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності лише сумніву щодо його неупередженості.

За вказаних обставин, виходячи із загальних принципів судочинства, з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості суду при вирішенні цивільної справи, а також ймовірності виникнення припущень щодо зацікавленості судді у розгляді, суддя дійшов до висновку про необхідність відводу від провадження у справі.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому 31 цього Кодексу, згідно з приписами частини першої статті 31 КАС України.

Керуючись ст.ст. 1-22, 31, 32, 36-41, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відвести головуючого суддю від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання скласти протокол про вчинення службовими особами Міністерства юстиції України правопорушення, передбаченого статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та направити його за належністю для розгляду.

Передати матеріали за позовом для виконання вимог статті 31 та пункту 15.4) Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя Г.О. Матійчук