Справа № 280/4598/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року 18:10Справа № 280/4598/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача та третіх осіб Харченка І.І.,

відповідача ОСОБА_1 О. ОСОБА_2 .,

розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (Військове АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Бердянської міської ради (пл. Єдності, 2, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа-підприємець Харченко Олена Олександрівна ( АДРЕСА_1 ) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 Володимирович ( АДРЕСА_2 ), про визнання незаконним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі позивач або ФОП ОСОБА_3 ) до Виконавчого комітету Бердянської міської ради (далі відповідач або Виконавчий комітет БМР), в якому позивач просить: визнати незаконним та нечинним з моменту прийняття рішення відповідача від 23.04.2018 №150 «Про проведення ярмарку «Курортний сезон-2018».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.04.2018 Виконавчим комітетом БМР прийнято рішення №150 «Про проведення ярмарку «Курортний сезон - 2018», яке стосується суб`єктів господарської діяльності та потребувало проходження регуляторної процедури, що підтверджується роз`ясненням Державної регуляторної служби №7636/0/20-18 від 01.08.2018. Проте, оскаржуване рішення прийнято на позачерговому засідання виконавчого комітету без регуляторної процедури передбаченої Законом «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та без буд-якого попереднього оприлюднення проекту цього рішення. В зв`язку з чим вважає, що рішення від 23.04.2018 №150 є незаконним та нечинним.

Ухвалою від 05.11.2018 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

15.11.2018 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 19.11.2018 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 26.12.2018.

14.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№41155) в якому зазначено, що рішенням Виконавчого комітету БМР від 04.04.2018 № 104 «Про проведення ярмарків та сприяння розвитку всіх форм торгівлі у м. Бердянськ», яке пройшло передбачену Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторну процедуру, було затверджено Порядок проведення ярмарків на території м.Бердянськ (далі - Порядок). Рішення Виконавчого комітету БМР є підставою для виготовлення організатором або розпорядником ярмарку Схеми проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів (підпункт 2.9 Порядку). Таким чином, оскаржуване рішення не є регуляторним актом, а лише було прийнято на підставі та у відповідності з чинним регуляторним актом - рішенням Виконавчого комітету БМР від 04.04.2018 № 104 «Про проведення ярмарків та сприяння розвитку всіх форм торгівлі у м. Бердянськ». Тобто, оскаржуваним рішенням визначені та затверджені тільки ті чинники, які прямо віднесені до компетенції Виконавчого комітету БМР Порядком, який, проходив регуляторну процедуру передбачену Законом. Разом з цим, хоча оскаржуване рішення й не потребувало проходження регуляторної процедури, деякі питання, які були в ньому визначені, попередньо були предметом обговорення на круглому столі 18.04.2018 за участю, як посадових осіб виконавчого комітету, так і представників територіальної громади м.Бердянськ, про що свідчить протокол засідання круглого столу з обговорення питань проведення ярмарку «Курортний сезон - 2018». Отже, всупереч твердженням позивача, оскаржуване рішення Виконавчим комітетом БМР було прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Крім того зазначає, що в позовній заяві позивач вказує, що 01.05.2018 її представник ОСОБА_5 отримав лист Управління економічного розвитку виконавчого комітету Бердянської міської ради № 08-382 з вимогою «звільнити територію» ярмарку від тимчасових споруд. Однак, вказаний лист стосувався тимчасових споруд не позивача, а іншого власника, розташованих в інших місцях, ніж зазначено у позові, а також пов`язаний був з іншими обставинами, ніж викладені у позовній заяві, що прямо випливає з доданого до позову листа від 01.05.2018 №08-382. Вважає, що відсутність у особи прав чи обов`язків у зв`язку із виданням оскаржуваного акта не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом. Щодо посилання позивача на роз`яснення Державної регуляторної служби України від 01.08.2018 №7636/0/20-18, то відповідач вважає, що у Державній регуляторній службі, відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Положення про Державну регуляторну службу, відсутні повноваження надавати оцінку та роз`яснення за зверненнями громадян щодо того, чи містить уже прийняте рішення органу місцевого самоврядування норми регуляторного характеру, та чи потребувало його прийняття реалізації передбачених Законом процедур. Отже вказане роз`яснення, на думку відповідача, є недопустимим доказом по справі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.12.2018 від відповідача надійшло клопотання (вх.№41609) про проведення судового (підготовчого) засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.12.2018 у задоволенні клопотання відмовлено.

26.12.2018 від позивача надійшло клопотання (вх.№42420) про витребування доказів то клопотання (вх.№42421) про виклик свідка.

Також, 26.12.2018 від ФОП ОСОБА_6 надійшла заява (вх.№42423) про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Протокольною ухвалою суду від 26.12.2018 підготовче засідання відкладено до 16.01.2019.

29.12.2018 від відповідача надійшло клопотання (вх.№43062) про проведення судового (підготовчого) засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.01.2019 у задоволенні клопотання відмовлено.

16.01.2019 від відповідача надійшло клопотання (вх.№1929) про залишення раніше заявленого клопотання про застосування строків позовної давності без розгляду.

Крім того, 16.01.2019 від відповідача надійшли заперечення (вх.№1935) проти заяви про вступ у справу в якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 , заперечення (вх.№1936) проти клопотання позивача про виклик свідка та заперечення (вх.№1938) проти клопотання щодо надання оригіналів та копій документів.

16.01.2019 від ФОП ОСОБА_7 надійшла заява (вх.№1934) про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Протокольною ухвалою суду від 16.01.2019, знято з розгляду клопотання про застосування строків позовної давності, відмовлено у витребуванні доказів, задоволено клопотання про витребування оригіналів документів, задоволено клопотання про виклик свідка, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ФОП ОСОБА_6 (далі третя особа 1 або ОСОБА_6 ), відкладено розгляд заяви ФОП ОСОБА_7 щодо залучення його в якості третьої особи, продовжено строк підготовчого засідання до 17.02.2019 та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.02.2019.

21.01.2019 від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№2551) про проведення судового (підготовчого) засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.02.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення підготовчого засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

06.02.2019 від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№5015) про проведення підготовчого засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.02.2019 клопотання представника відповідача було задоволено.

11.02.2019 від представника відповідача надійшли заперечення (вх.№5520) щодо задоволення заяви ФОП ОСОБА_7 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

12.02.2019 від представника позивача надійшла заява (вх.№5697) про огляд доказів за їх місцезнаходженням, а саме інформації, що міститься на офіційному сайті Бердянської міської ради.

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2019 залучено ФОП ОСОБА_7 (далі третя особа 2 або ФОП Білий ОСОБА_8 .В.) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, задоволено клопотання про огляд доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.03.2019.

04.03.2019 від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№8544) про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2019 долучені до матеріалів справи додаткові документи, відмовлено в допиті свідка в цьому судовому засіданні, в судовому засіданні оголошена перерва до 11.03.2019.

В судовому засіданні 11.03.2019 була допитана в якості свідка ОСОБА_9 , досліджені докази за їх місцезнаходженням, а саме на офіційному сайті Бердянської міської ради, в судовому засіданні оголошено перерву до 25.03.2019.

В судовому засіданні 25.03.2019 досліджені надані третьою особою в електронному вигляді докази, а також всі докази які містяться в матеріалах справи.

Представник позивача та третіх осіб підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, зазначив, що оскаржуваним рішенням затверджено Схему проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2018». За цією схемою частина ярмаркових об`єктів повинна була бути розміщена на ділянках, на які позивач мав чинні паспорти прив`язки на розміщення тимчасових споруд, у зв`язку із чим оскаржуване рішення порушує права позивача.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 25.03.2019, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.04.2018 Виконавчим комітетом БМР прийнято рішення №150 «Про проведення ярмарку «Курортний сезон - 2018» (т. 1 а.с 16).

Пунктом 1 зазначеного рішення затверджено Схему проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2018».

Пунктом 2 оскаржуваного рішення організатору ярмарку «Курортний сезон 2018» (далі за текстом Ярмарок) - управлінню економічного розвитку виконавчого комітету Бердянської міської ради (Орлова Ю.В.) доручено:

- 2.1. У визначений рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.04.2018 № 104 «Про проведення ярмарків та сприяння розвитку всіх форм торгівлі у м. Бердянськ» строк (за наявності відповідної заяви суб`єкта господарювання та доданих належно оформлених документів, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомості або право земельного сервітуту) укласти договори на здійснення діяльності у ярмарковому об`єкті під час проведення Ярмарку з власниками об`єктів нерухомості, до яких безпосередньо прилягають ярмаркові об`єкти, та особами, які мають право земельного сервітуту щодо земельної ділянки, на яку припадає ярмарковий об`єкт, згідно зі Схемою проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів.

- 2.2. З метою дотримання прозорості участі суб`єктів господарювання у Ярмарку провести відбір його учасників шляхом проведення аукціону у разі, якщо прогнозована кількість учасників Ярмарку перевищуватиме прогнозовану кількість ярмаркових об`єктів.

- 2.3. За результатами проведених аукціонів укласти з Переможцями договори на здійснення діяльності у ярмарковому об`єкті під час проведення Ярмарку.

3. Організатору Ярмарку в частині технічного забезпечення - КП БМР «Бердянський центральний ринок» (Пікуль В.В.) за результатами проведених аукціонів укласти з Переможцями договори компенсації вартості електрозабезпечення, обслуговування електричних мереж та електрообладнання ярмаркових об`єктів

4. Особам, з якими укладено договори на здійснення діяльності у ярмарковому об`єкті під час проведення Ярмарку, розміщувати ярмаркові об`єкти на території Ярмарку з врахуванням обмежень відповідно до Схеми проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів.

5. Визначити стартову ціну Об`єкта аукціону (право укладення договору на здійснення діяльності у ярмарковому об`єкті під час проведення Ярмарку) у розмірі 2997,00 грн за 1 кв.м.

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача №150 від 23.04.2018 «Про проведення ярмарку курортний сезон - 2018» прийнято на позачерговому засідання виконавчого комітету без регуляторної процедури передбаченої Законом «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та без буд-якого попереднього оприлюднення проекту цього рішення.

Судом встановлено, що згідно паспортів прив`язки 164-05/13, 163-05/13 та 162-05/13, які були чинні до 01.10.2018, позивачу було дозволено розміщення на території міста Бердянськ тимчасових споруд по пр. Леніна в районі житлового будинку АДРЕСА_3 скверу ім. Пушкіна та по вул. Горького в районі кафе «Океан». Місце розміщення зазначених тимчасових споруд позивача частково співпадає із місцем розташування ярмаркових об`єктів (різні площі), зазначених на Схемі проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2018», затвердженій оскаржуваним рішенням.

Вважаючи, що рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №150 «Про проведення ярмарку «Курортний сезон - 2018» від 23.04.2018 є незаконним, прийнятим з порушенням чинного законодавства та порушує її права, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 22.05.1997 №280/97-ВР, зі змінами та доповненнями, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі.

Відповідно до положень п.20 ч.4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільського, селищного, міського голови належить, зокрема, видання розпоряджень у межах своїх повноважень.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про вдосконалення виставково-ярмаркової діяльності в Україні» від 22 серпня 2007 року №1065, суб`єктами виставкової діяльності є центральні та місцеві органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері виставкової діяльності.

Згідно з пунктом «а» частини 4 статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, тощо). Тому Бердянською міською радою при прийнятті спірного розпорядження рішення здійснено розпорядчу дію майном, що належить на праві комунальної власності.

Приписами статей 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року № 2862-ІV обумовлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Щодо тверджень позивача про порушення вимог проведення процедури громадських слухань, оскільки підставою для позову визначено також порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» із зазначенням того, що оскаржувана містобудівна документація містить низку вимог щодо проведення обов`язкових погоджень за допомогою третіх осіб слід зазначити наступне.

За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160-IV (далі Закон №1160) регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Отже, виходячи з викладеного, суд робить висновок, що обов`язковою умовою надання правового захисту відповідній особі судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів саме цієї особи на момент її звернення до суду, а відтак судовому захисту підлягають порушені права свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Таким чином порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001.

До того ж, суд вважає за необхідне зосередити увагу на наступному.

Вирішуючи спір щодо встановлення незаконності акту суб`єкта владних повноважень слід з`ясувати юридичну природу цього акта управління, визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

В зв`язку з чим нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Спірне рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 23.04.2018 № 150 «Про проведення ярмарку «Курортний сезон - 2018» не встановлює та не змінює норми права, має локальний характер, оскільки зазначені правовідносини врегульовані іншим нормативно-правовим актом - Порядком проведення ярмарків на території м. Бердянськ, затвердженим рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.04.2018 №104 «Про проведення ярмарків та сприяння розвитку всіх форм торгівлі у м. Бердянськ».

Разом з тим, оскаржуване рішення, в частині Схеми проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2018», розраховане на широке коло осіб та застосовується протягом періоду його дії, тобто не вичерпує свою дію в момент його прийняття.

Саме Схема проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон 2018» зачіпає права позивача, оскільки дислокація певних ярмаркових об`єктів співпадає (частково співпадає) із місцями, на які позивачу були видані паспорти прив`язки для розміщення тимчасових споруд.

З дослідженого тексту оскаржуваного рішення (т. 1 а. с. 16) вбачається, що його пункти 2-4 та 6 адресовані конкретним особам. При цьому серед цих осіб відсутній позивач.

Посилання у пункті 4 на осіб, з якими укладені договори, підкреслює цивільний, а не владно-управлінський характер правовідносин з адресатами рішення, а самих адресатів можна точно ідентифікувати через наявність у них договорів.

Що стосується пункту 5 оскаржуваного рішення, то із системного аналізу рішення виконкому Бердянської міської ради № 104 від 04.04.2018 (т. 1 а. с. 54-56), яке є чинним регуляторним актом та ніким не оскаржене (докази іншого в матеріалах справи відсутні), вбачається що даний пункт адресований організаторам та учасникам ярмарку, між якими є договірні відносини, і не стосуються інших осіб.

Зокрема, відповідно до пункту 1.3.7 Порядку, затвердженого рішенням виконкому Бердянської міської ради № 104 від 04.04.2018 р., учасник ярмарку - особа, яка здійснює діяльність у ярмарковому об`єкті на договірних засадах з організатором або розпорядником ярмарку.

Відповідно до пункту 1.3.3. Порядку ярмарковий об`єкт - одиниця місця на території ярмарку, визначена за цільовим призначенням та площею на Схемі проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів.

Згідно з пунктом 1.3.13 Порядку стартова ціна - початкова ціна права укладення договору на здійснення діяльності в одному ярмарковому об`єкті, визначена рішенням виконкому Бердянської міської ради у межах, передбачених цим Порядком, та оголошена виконавцем аукціону.

З викладеного вбачається, що стартова ціна - це поняття, пов`язане виключно з ярмарковими об`єктами, права на які виникають у осіб на договірних засадах з організатором ярмарку.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що ярмарок є правом, а не обов`язком суб`єктів ярмаркової діяльності, приймати у ньому участь.

Ярмарок є однією із законних форм торгівлі та розваг, яка не виключає інші законні форми торгівлі та розваг, в т.ч. у тимчасових спорудах.

За таких обставин, встановлення стартової ціни є актуальним тільки для тих осіб, які бажають взяти участь у ярмарку.

З наведеного вбачається, що оскаржуване рішення в частині пунктів 2-6 не зачіпає прав, свобод та інтересів позивача, оскільки позивач у спірних правовідносинах не є учасником ярмарку «Курортний сезон 2018».

При вирішенні спору, в частині пунктів 2-6 оскаржуваного рішення, судом взяті до уваги рішення судів першої та апеляційної інстанції по справі №310/3706/17 за позовом ОСОБА_3 до Бердянського міського голови про визнання незаконним та скасування розпорядження міського голови від 22 березня 2017 року № 106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон-2017». Зокрема Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, залишаючи без змін рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018, яким було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначив, що «…спірне рішення відповідача як правовий акт індивідуальної дії не порушує індивідуальні права, свободи та інтереси останніх, у зв`язку з чим, є правильним по суті рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову».

Разом з тим, в частині п. 1 оскаржуване рішення зачіпає права та інтереси позивача. Проте, відповідно до положень рішення виконкому Бердянської міської ради №148 від 13.04.2018 «Про затвердження переліку ярмарків, проведення яких заплановано у м.Бердянськ у 2018 році», оскаржуване рішенні має чіткі часові межі проведення ярмарку (01.05.2018-30.09.2018).

Суд зазначає, що станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом термін дії оскаржуваного рішення сплив, ярмарок «Курортний сезон 2018» скінчився 30.09.2018.

Суд звертає увагу на те, що позивачем оскаржується рішення, яке вже втратило чинність у зв`язку із закінченням строку, на який його було прийнято, оскільки рішення виконкому Бердянської міської ради №148 від 13.04.2018 (т. 1. а. с. 57-59) встановлено строк проведення ярмарку «Курортний сезон-2018» з 01.05.2018 по 30.09.2018.

Позов було подано 29.10.2018 (а.с. 36-38), тобто після втрати чинності оскаржуваним рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Таким чином, втрата чинності нормативно-правовим актом до звернення позивача до суду позбавляє суд права визнати такий акт нечинним.

Також суд зазначає, що пункт 1 оскаржуваного рішення, яким затверджено Схему проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон - 2018», втратив чинність ще раніше у зв`язку із прийняттям відповідачем рішення №235 від 21.06.2018 «Про затвердження Схеми проведення ярмарку та розміщення (дислокації) ярмаркових об`єктів на ярмарку «Курортний сезон - 2018» зі змінами».

З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Бердянської міської ради (пл. Єдності, 2, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа-підприємець Харченко Олена Олександрівна (Військове АДРЕСА_1 ) та Фізична особа-підприємець Білий Олександр Володимирович ( АДРЕСА_2 ), про визнання незаконним та нечинним рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 18.06.2019.

Суддя Р.В. Кисіль