Справа № 640/7906/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2019 року № 640/7906/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Харченка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа: про Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 визнання незаконними та скасування постанови,

за участю:

від позивача - ОСОБА_6 ;

від відповідача - не з`явився;

третьої особи - ОСОБА_3 ;

від третьої особи - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича № 57116426 від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 про накладення штрафів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на примусовому виконанні державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича знаходиться виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва № 752/22214/16-ц, виданий 23.07.2018, відповідно до якого позивача зобов`язано не чинити ОСОБА_4 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 та визначено способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 . В межах виконавчого провадження № 57116426 вказаним державним виконавцем прийнято постанови від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 про накладення штрафу на позивача, як боржника, за невиконання рішення суду. Позивач стверджує, що виконує рішення суду у повному обсязі та кожного разу забезпечує присутність дитини на зустрічі зі стягувачем та не чинить жодних перешкод в участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з донькою. Поряд з цим, державним виконавцем безпідставно складаються акти про невиконання боржником рішення суду та приймаються оскаржувані постанови. Звертає увагу і на те, що на ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 752/22214/16-ц було зупинено виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 до закінчення касаційного провадження. Поряд з цим, про відновлення виконавчих дій з будь-яких підстав, а також їх проведення 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019 позивач не була повідомлена та не була обізнана про місце виконання. Крім того, позивач вважає, що прийняті державним виконавцем постанови не передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 03.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/7906/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на 10.06.2019.

Також ухвалою суду від 03.06.2019 залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У судовому засіданні 10.06.2019 задоволено усне клопотання представника третьої особи про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати пояснення у справі та відкладено розгляд справи на 14.06.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 14.06.2019 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження суду також не надано.

Третя особа та її представник у судовому засіданні 14.06.2019 заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову. Пояснили, що 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019 позивачем не було забезпечено виконання рішення суду, як і не було раніше забезпечено таке виконання. Зазначали, що постановою Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц залишено без змін рішення суду, яке зобов`язана виконувати позивач (боржник у виконавчому провадженні). При цьому, цією ж постановою Верховним Судом поновлено дію виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018. Також посилалися на ту обставину, що виконавець діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому застосування державним виконавцем штрафу спірними постановами є правомірним.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича перебуває виконавче провадження № 57116426 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/22214/16-ц, виданого 23.07.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано не чинити ОСОБА_4 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 та визначено способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 у відповідні дні та години та способи, зазначені у виконавчому документі.

Як зазначає позивач, з інформації про виконавче провадження № 57116426 їй стало відомо, що 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019 державним виконавцем прийнято постанови, якими до останньої застосовано штраф у розмірі 3400,00 грн кожною.

Не погодившись з постановами державного виконавця, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з отриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно частини шостої статті 26 наведеного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Частиною першою статті 63 Закону N 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 зазначеного Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону N 1404-VIII.

Відповідно до зазначеної статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно частини першої статті 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Одночасно частиною другою вказаної статті Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження № 57116426 оскаржувані постанови прийнято на підставі актів про невиконання рішення суду.

Позивач стверджує, що їй не було відомо про відновлення виконавчих дій, оскільки ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 752/22214/16-ц було зупинено виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 до закінчення касаційного провадження.

Так, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 у справі № 752/22214/16-ц рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2018 в частині часткового задоволення вимог ОСОБА_3 змінено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 наступним чином: перший місяць: щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10.00 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_1 З другого місяця: 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.; 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. та з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи; з 1-го по 15-те липня щороку; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. У решті рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2018 в частині, що не змінена апеляційним судом та постанову Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею залишити без змін, поновлено дію виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Таким чином, з 08.04.2019 у позивача виник обов`язок виконувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Суд звертає увагу, що постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень 17.04.2019, а тому позивачеві не могло бути не відомо про поновлення дії виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Обставини, викладені позивачем у позовній заяві щодо належного виконання рішення суду та забезпечення присутності дитини на зустрічі з батьком 05.02.2019, 08.02.2019, суд не приймає до уваги, оскільки останні не пояснюють причин невиконання рішення суду 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині відсутності у відповідача повноважень та підстав застосовувати штраф, з огляду на зазначені вище приписи статті 64-1 Закону N 1404-VIII.

Оскільки статті 63, 64-1, 75 Закону N 1404-VIII підставою для винесення постанови про накладення штрафу на боржника визначають невиконання рішення саме без поважних причин, а в даному випадку судом не встановлено наявність поважних причин у позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця про накладення штрафу ВП № 57116426 від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що на позивача до винесення постанови від 23.04.2019 також накладалися штрафи за невиконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 у справі № 752/22214/16-ц у тому числі визначено способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини і без присутності позивача.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, виходячи з обов`язковості виконання судового рішення, визначеного статтею 129-1 Конституції України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко