Справа № 343/583/19
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2019-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/583/19
Провадження №: 2-а/0343/15/19
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю секретарів судового засідання Шикор Г. В., Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/583/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Привалка Богдана Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 17.03.2019 серії НК № 708893 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Привалком Б.Ю. відносно нього за ч. 3 ст. 122 КУпАП, і накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова винесена без наявності адміністративного проступку та з порушенням процедури винесення, а саме: в гр.6 оскаржуваної постанови зазначено, що нібито він "здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11. на полосі для руху громадського транспорту, при цьому не являючись водієм маршрутного ТЗ, чим порушив п. 17.1 ПДР". При цьому, в постанові інспектор зробив висновок, що зазначеними діями він нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП - «...порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів ...», які тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн.

Насправді 17.03.2019 він здійснював рух на транспортному засобі Mercedes-Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, на дорозі по вулиці Будівельників. Здійснюючи рух, бачив, що позаду рухається службовий автомобіль поліції, наявність якого не викликала занепокоєння, оскільки він не робив жодних порушень правил дорожнього руху. За декілька метрів перед поворотом направо він здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини, пов`язану із посадкою пасажира, який очікував на правому узбіччі (дані про пасажира: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), та увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Одразу біля нього зупинився автомобіль поліції і один з поліцейських підійшов до транспортного засобу та повідомив, що нібито він "здійснив зупинку у смузі для маршрутних транспортних засобів". У відповідь він повідомив про відсутність будь-яких порушень з свого боку та зазначив, що зупинка здійснена з метою посадки пасажира (при цьому візуально показав на пасажира, який очікував на узбіччі біля дороги справа) та наголосив, що відповідно до ПДР дозволено заїжджати на цю смугу для посадки пасажирів біля правого краю проїзної частини, тобто його зупинка здійснена у відповідності до ПДР. Через його незгоду із висновками інспектора, виник словесний конфлікт, під час якого інспектор почав звинувачувати, що він знаходиться у стані сп`яніння, на що він повідомив, що готовий пройти огляд на стан сп`яніння та вони поїхали з інспекторами у медичний заклад - відділення медичних оглядів на стан сп`яніння КМНКЛ "Соціотерапія" (м. Київ, вул. п-т Визволителів, 6). При цьому інспектор на час поїздки у медичний заклад усно заборонив йому відігнати автомобіль в інше місце. Тому його транспортний засіб за вимогою інспектора залишався у тому ж місці зупинки до їх повернення з медичного закладу. Медичний огляд підтвердив відсутність у нього стану сп`яніння.

Під час перебування у медичному закладі, коли вони очікували у черзі на огляд, інспектор надав йому вже складену за невідомих обставин постанову в справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатись про отримання зазначеного документа. Тобто, фактична адреса винесення і вручення йому постанови відбулась не за місцем нібито правопорушення (м. Київ вулиці Будівельників, 40), а за адресою медичного закладу (м. Київ, вул. п-т Визволителів, 6), а саме: на відстані орієнтовно 5 км від місця зупинки. Його аргументи щодо відсутності жодного правопорушення з його боку інспектор до уваги не взяв та виніс без його відома і без його присутності незаконну постанову про накладення на нього стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. Про час і місце розгляду адміністративної справи йому не повідомив, його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інспектор не роз`ясняв.

Із зазначеними звинуваченнями не може погодитись виходячи із такого. Заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів дозволено під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини або для здійснення повороту праворуч з цієї смуги на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. В інших випадках заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів заборонено. У зазначеному місці він мав право здійснити зупинку, пов`язану із посадкою пасажира, т ому його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, яке він не вчиняв. В його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Крім цього, порушена процедура накладення стягнення, а саме: інспектор не повідомляв його про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не повідомляв йому його про права, не опитував свідків події, справа розглянута не за місцем нібито вчинення правопорушення тощо. Приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Тобто, вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана особі для захисту її прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності. Однак, всупереч цим положенням, інспектор патрульної поліції здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення з позбавленням його гарантованих правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на підтвердження чого в справі наявні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20, 37, 39). Направив до суду відзив на позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №708893 від 17.03.2019 з доказами на обґрунтування своїх заперечень, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві вказав суду, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з такого. Відповідно до оскаржуваної постанови о 00 год 20 хв за адресою: вул. Будівельників, 40, у місті Київ, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "MERCEDES-BENZ VITO", номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11 на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожньою розміткою 1.2 та дорожнім знаком 5.11, чим порушила п. 17.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого ним складена вказана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 510 гривень. Відповідно п. 17.1 ПДР, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Він разом з колегою 17.03.2019, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, безпосередньо стали свідками вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та під час розгляду справи водій визнав вчинення ним правопорушення, відповідно до якого була винесена постанова. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, повідомив водія про його права та відповідно до норм чинного законодавства здійснив розгляд справи в присутності позивача. Доказами на підтвердження вини позивача справи є відеозапис, здійснений за допомогою нагрудної відеокамери інспектора.

Враховуючи викладене, вважає, що оскаржувану постанову він виніс у межах своїх повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 26.03.2019 відкрито провадження у даній справі.

16 квітня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №708893 від 17.03.2019 (вх. №2538/2019) з доказами на обгрунтування своїх заперечень (диском з відеозаписом) (а.с.15-19). До відзиву долучені докази направлення його позивачу (а.с.14).

19 квітня 2019 року позивачем до суду подана заява (клопотання) вх. №2565/2019 про долучення рішень судів у подібних правовідносинах (а.с.21).

Ухвалою суду від 25.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

4 червня 2019 року від позивача до суду надійшла заява вх. №3543/2019 про розгляд судового засідання, призначеного на 06.06.2019 без його участі та долучено CD-R диск з фото та відео записами (а.с. 42-44).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 708893 від 17.03.2019 (а.с.9), зазначено, що 17.03.2019 о 00.20 год в м. Київ, вул. Будівельників, 40, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11 на полосі для руху громадського транспорту, при цьому не являючись водієм маршрутного транспортного засобу, чим порушив п.17.1 ПДР та відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Посадовою особою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. До постанови додається відео з нагрудного відеореєстратора АА00994. Копію постанови ОСОБА_1 отримав, що у відповідній графі постанови засвідчив свої підписом (а.с.9).

На долученому відповідачем відеозаписі на диску Verbatim DVD-R 4.7GB/120МІN 16х з нагрудних камер (а.с.19), який містить один файли видно, що перед автомобілем Mersedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , є суцільна і поряд з нею переривчаста лінія. Ділянка дороги в місці зупинки транспортного засобу, не зафіксована. Сам працівник поліції стверджує, що водій міг заїхати у двір. Також в кадрі присутній пасажир, який говорить, що водій повинен був забрати їх, він пропустив поворот. Водій зі своєї сторони стверджує, що зупинився на короткий строк, щоб забрати власне пасажира. На відео немає даних про здійснення відповідачем перевірки та встановлення осіб, відібрання в них пояснень. Працівник патрульної поліції стверджує, що категорично не можна зупинятися в цьому місці і зі своєї сторони не перевіряє чи дійсно не можна, чи дійсно зупинка відбулася, щоб забрати пасажира, чи був пасажир, а відразу перейшов до встановлення факту наркотичного сп`яніння через наявність, як він стверджує, у водія ознак такого сп`яніння: неприродна блідість, розширені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння рук.

На відеозаписі на диску NANOTEX CD-R 700MB/90МІN 52x (а.с. 44), наданому позивачем, чітко видно, що останнім знято одне і теж місце, що і на диску, долученому відповідачем, і дійсно в місці з`їзду на узбіччя, де зупинився автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , є переривчаста лінія, тобто водій мав право заїжджати і робити в тому місці зупинку для посадки пасажира біля правого краю проїзної частини.

Таким чином, позивач вважає, складену на нього постанову протиправною, а тому вважає, що вона повинна бути скасована, про що і просить суд.

Оцінка суду:

Дослідивши докази, які надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, підставами для визнання акта недійсним є невідповідальність його вимогам чинного законодавства та/ або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт і порушення процедури його прийняття.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП, адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи, зокрема за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 17.1. ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Однак згідно з п. 17.2. ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

За твердженнями позивача, він здійснив зупинку для посадки пасажирів не більше, ніж на 5 хвилин, що не суперечить вимогам п. 17.2 ПДР та загальними положеннями розділу 1 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до роз`яснень п. 24 Постанови Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено у судовому засіданні, оскаржувана постанова вимогам ст. 283 КУпАП не відповідає, оскільки, приймаючи її, відповідач не дотримався зазначених вимог закону, не з`ясував чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, чи дійсно не мав права рухатися і зупинятися на смузі для маршрутних транспортних засобів, не дослідив, що смуга для маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, тому водій, який повертає праворуч на ній може виконувати поворот з цієї смуги, а також у таких місцях дозволяється заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Так, в оскаржуваній постанові вказано про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.11 на полосі для руху громадського транспорту, при цьому не являючись водієм маршрутного транспортного засобу, чим порушив п.17.1 ПДР.

Відповідно до Додатку 1 до ПДР (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 790 від 09.11.2016) знак 5.11 означає "смуга для руху маршрутних транспортних засобів".

Проте, згідно з відео місця вчинення адміністративного правопорушення, долученого позивачем, судом встановлено, що на місці зупинки смуга для маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, що дає право водію, який повертає праворуч на ній, виконувати поворот з цієї смуги, а також у таких місцях дозволяється заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Що і зробив позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на смузі маршрутного транспортного засобу, відокремленій переривчастою лінією дорожньої розмітки, здійснивши зупинку біля правого краю проїзної частини, пов`язану з посадкою пасажира.

Тому, відповідач безпідставно поставив у провину водію порушенням ним п.17.1 ПДР, відповідно до якого на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів, оскільки згідно з п.17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Тобто, при винесенні постанови відповідач не перевірив всіх обставин, зокрема, наявність переривчастої лінії дорожньої розмітки, якою відокремлена смуга для маршрутних транспортних засобів, відповідно не врахував наявність п. 17.2. ПДР, відповідно до якого водій не порушував ч. 3 ст. 122 КУпАП, тому не було жодних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім цього, відповідно до п. 10 розділу III вказаної вище інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак відповідач, всупереч вказаному пункту інструкції, оцінив докази не всебічно, не повно, не об`єктивно, не пересвідчилася візуально чи в будь-який інший спосіб про наявну дорожню розмітку на місці зупинки автомобіля позивача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні судом встановлено, що, складаючи постанову про адміністративне правопорушення відносно позивача, інспектор патрульної поліції не надав належної оцінки доводам позивача з приводу причин його зупинки в даній дорожній ситуації, а також наявності правомірних підстав для здійснення такої зупинки.

Відповідач не навів суду жодного доказу, які б підтверджували відсутність на смузі для маршрутних транспортних засобів переривчастої лінії дорожньої розмітки, яка відокремлює її, відповідно наявність підстав для застосування саме п.17.1 ПДР та притягнення особи до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідачем не надано доказів правомірності свого рішення, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими, а постанова по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про закриття адміністративної справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, то в цій частині суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з таких підстав.

При перевірці законності постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі проводити розгляд та приймати рішення за результатами розгляду такої справи. Обов`язок доказування лежить на відповідачу. Докази, надані останнім, не є достатніми для суду, щоб встановити всі обставини справи. Крім того, як твердження сторін, так і надані ними докази містять суперечності, які усунути не представилось можливим, при цьому всі сумніви тлумачаться на користь особи, тому суд вважає, що недостатньо даних для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В цьому випадку справу слід направити на новий розгляд до органу, який ухвалював оскаржувану постанову.

За наведених обставин, позов підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана постанова визнанню протиправною та скасуванню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з направленням справи відповідачу на новий розгляд.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 19, 55 Конституції України, п.п. 1.1, 1.3., 1.9, 1.10, 17.1, 17.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху", ст.ст. 2, 77, 90 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 280, 283 КУпАП, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 4 розділу І, п. 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, п. 24 Постанови Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Привалка Богдана Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17.03.2019 серії НК №708893, винесену інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Привалком Богданом Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор роти №3 батальйону №2 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Привалко Богдан Юрійович, вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич