Справа № 240/5339/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/5339/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.03.2019 №ЖИ 66/ЖТ0541/97/АВ/П/ТД-ФС,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Фізична - особа підприємець ОСОБА_1 з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.03.2019 №ЖИ 66/ЖТ0541/97/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постанови Кабінету міністрів України від 17.07.2013 №509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення", а висновки, наведені в акті інспекційного відвідування від 20.02.2019 №ЖТ0541/97/АВ, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.05.2019.

Копію ухвали відповідач отримав 17.04.2019, а позивач - 18.04.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 30, 33).

Відповідно до протоколу судового засідання від 07.05.2019 у зв`язку із неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено на 16.05.2019.

Відділом документального забезпечення суду 16.05.2019 зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 39-40). В обґрунтування вказує, що за результатами проведеного заходу було складено акт інспекційного відвідування, яким було зафіксовано порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та без повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу.

Ухвалою суду від 16.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03.06.2019.

Заслухавши пояснення представників сторін, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що інспектором Управління Держпраці у Житомирській області відповідно до наказу від 13.02.2019 №344 (а.с. 42), направлення на проведення заходу державного контролю від 13.02.2019 №298/04 (а.с. 9) 20.02.2019 було проведено інспекційне відвідування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

За наслідками інспекційного відвідування було складено акт від 20.02.2019 №ЖТ0541/97/АВ (а.с.10-17). У розділі ІІІ "Опис виявлених порушень" зазначено наступне: "Під час здійснення в межах повноважень інспекційного відвідування встановлено порушення в частині допущення до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу. Так, при проведенні інспекційного відвідування за фактичною адресою здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 встановлено, що на день проведення інспекційного відвідування 20.02.2019 о 14 год. 00 хв. на робочому місці на посаді продавця працює ОСОБА_2 , яка під час інспекційного відвідування здійснювала трудову функцію та надавала консультацію з придбання наявного товару та асортименту. Згідно наданих пояснень працівника ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 була допущена до роботи продавцем з продажу дитячих речей з 19.02.2019 без оформлення трудових відносин, а саме: без наказу про прийняття працівника на роботу та повідомлення до ДФС про прийняття працівника на роботу."

Приписом про усунення виявлених порушень від 20.02.2019 №ЖТ0541/97/АВ/П зобов`язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 до 22.02.2019 усунути порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України (а.с. 18).

У той же час, порушення, яке вчинено відносно працівника ОСОБА_2 , усунено під час проведення інспекційного відвідування, наказом від 20.02.2019 №1 зазначеного працівника прийнято на посаду продавця з 21.02.2019. До ДФС 20.02.2019 було надіслано повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2

Постановою про накладення штрафу уповноваженими особами від 12.03.2019 №ЖИ66/ЖТ0541/97/АВ/П/ТД-ФС за порушення ч. 3 ст.24 КЗпП України та на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн. (а.с. 19).

Вважаючи таке рішення суб`єкта владних повноважень необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96).

Пунктом 1 Положення №96 визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема, у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення №96 визначено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Як встановлено судом, наказ від 13.02.2019 №344 "Про проведення заходу державного контролю у ФОП ОСОБА_1 " (а.с. 42) прийнято, зокрема, на підставі пп. 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2017 №295, а саме: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (звернення від 06.02.2019 №86).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані положеннями Закону України від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877).

Приписами частин 4 та 5 статті 2 Закону №877 визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами та зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

З огляду на зазначені приписи Закону, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється за наявності підстав виключно у встановленому Законом №877 порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах.

Конституційне поняття «закон», на відміну від поняття «законодавство», не підлягає розширеному тлумаченню. Це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень.

Єдиним діючим законом, який регулює порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) є Закон №877. Відтак, при проведенні заходів державного контролю (нагляду) підлягають застосуванню усі положення Закону №877, оскільки будь-яких особливостей іншими законами не встановлено.

Одночасно слід зазначити, що КЗпП не визначає особливостей здійснення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю.

У свою чергу, постанова Кабінету міністрів України від 29.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є підзаконним нормативно-правовим актом, застосування якого прямо суперечить вимогам Закону №877.

Отже, повертаючись до законодавчого регулювання питання здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, судом враховується, що статтею 1 Закону №877 визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Згідно з ч. 4 статті 4 Закону №877 виключно законами встановлюються спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).

Положеннями статті 6 Закону №877 визначено перелік підстав для здійснення позапланових заходів, серед яких, зокрема, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Частиною 2 ст. 6 Закону №877 визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Здійснивши фактично позаплановий захід державного контролю позивача у формі інспекційного відвідування, який передбачений Конвенцією міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі, ратифікованою Законом від 08.09.2004 №1985-ІV, відповідач підставою для такого контролю у розумінні вимог Закону №877 визначив звернення від 06.02.2019 року №86.

Дослідивши зазначене звернення як можливу правову підставу для здійснення позапланового заходу, суд зазначає, що воно жодним чином не узгоджується з вимогами Закону №877 для можливості його кваліфікації як підстави, яка б обумовлювала законність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування. Так, Закон №877 визначає ряд умов, за яких звернення фізичної особи є підставою для здійснення позапланового заходу: таке звернення має стосуватись порушень, що спричинило шкоду правам заявника; порушення прав заявника має бути підтверджено відповідними доказами; позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням відповідного центрального органу виконавчої влади; посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити суб`єкту господарювання таке погодження; перевірці підлягають лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення позапланового заходу, із їх зазначенням у направленні на проведення заходу державного контролю.

Усі ці умови відповідачем дотримані не були. Натомість, в якості правової підстави для проведення інспекційного відвідування відповідачем застосовано звернення ОСОБА_3 , адресою якої зазначено АДРЕСА_4 , зміст якого зводиться виключно до повідомлення обставин того, що у магазині "Ріко", який знаходиться у смт. Попільня Житомирської області, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, працює неоформлений продавець. Встановити відношення ОСОБА_3 до цих обставин, а відтак і до факту дотримання її прав та мотивів його написання, з цього звернення не видається можливим. Передбачених законом доказів до нього також додано не було. Більше того, на адвокатський запит представника відповідача Кам`янською сільською радою Попільнянського району Житомирської області листом від 28.05.2019 №121 було повідомлено, що ОСОБА_3 на території сільської ради не проживала і не проживає.

Оцінюючи ці обставини, суд констатує, що підставою для проведення позапланового заходу державного контролю стало звернення особи з зазначенням у ньому ідентифікаційних відомостей особи, які не відповідали дійсності, без забезпечення можливості ідентифікувати обставини того, яке відношення має діяльність позивача до неї, а також без можливості взагалі ідентифікувати особу заявника.

Статтею 1 Конституції України Україна проголошується правовою державою. Згідно загальнотеоретичних положень про державу у концепції правової держави правове регулювання діяльності держави, її органів та посадових осіб будується за принципом "заборонено все, за винятком того, що прямо дозволяється законом".

Відповідач, здійснивши захід позапланового контролю без дотримання імперативних вимог Закону №877, порушив наведений принцип.

Суд ще раз наголошує, що станом на день здійснення перевірки спірні правовідносини врегульовано виключно приписами Закону №877, що виключає можливість застосування до них постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, якою керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування наказом від 13.02.2019 №344.

Судом також враховується, що на день прийняття судового рішення у даній адміністративній справі набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету міністрів України від 29.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Мотивом ухвалення такого судового рішення стало, зокрема, те, що оскаржувана постанова за своєю суттю суперечить вимогам чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було незаконно ініційовано та здійснено позаплановий захід державного контролю діяльності позивача, правовим наслідком чого з врахуванням норми ч. 2 ст. 2 КАС України, яка закріплює матеріально-правові основи діяльності суб`єкта владних повноважень, є те, що такий незаконний захід контролю не може породжувати виникнення законних підстав для застосування до суб`єкта господарювання штрафу.

При цьому, такий висновок не може бути спростований навіть з огляду на ті обставини, що виявлене у ході здійснення позапланового заходу контролю порушення мало місце.

Так, у відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Абзацом третім ст. 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При проведенні інспекційного відвідування за фактичною адресою здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 встановлено, що на день проведення інспекційного відвідування 20.02.2019 о 14 год. 00 хв. на робочому місці на посаді продавця працює ОСОБА_2 , яка під час інспекційного відвідування здійснювала трудову функцію та надавала консультацію з придбання наявного товару та асортименту. Згідно наданих пояснень працівника ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 була допущена з 19.02.2019 до роботи продавцем дитячих речей з режимом роботи з 9:00 до 17:00 без оформлення трудових відносин, а саме без наказу про прийняття працівника на роботу та повідомлення до ДФС про прийняття працівника на роботу. Ці обставини були визнані позивачем та ОСОБА_2 шляхом надання власноручних письмових пояснень та вчиненням дій на усунення виявлених порушень у день проведення інспекційного відвідування. Так, наказом №1 від 20.02.2019 зазначеного працівника прийнято на посаду продавця з 21.02.2019 та цього ж дня до ДФС було надіслано повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 .

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу за результатами проведеного позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, оскільки проведення такого заходу не ґрунтується на законі, а тому є свавільним втручанням відповідача у господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , яке не може призводити до визнання законним застосування до позивача фінансових санкцій. Оскільки судом визнано незаконним застосування штрафу через незаконність проведення заходу державного контролю, суд задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.04.2019 (а.с.4).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 73-77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008, ) від 12.03.2019 року №ЖИ 66/ЖТ0541/97/АВ/П/ТД-ФС про накладення на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у сумі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 18.06.2019

Суддя Н.М. Майстренко