Справа № 520/4891/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 червня 2019 р. № 520/4891/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі по тексту відповідач-1, УПСЗН), Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі по тексту відповідач-2, ХМВ УВДФССУ), в якому просить суд:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, щодо скасування довідки ВПО № від 12.01.2015 року, протиправними та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, № 86 від 27.06.2018 року про скасування довідки ВПО № від 12.01.2015 року виданої ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, відновити довідку ВПО № від 12.01.2015 року видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

- скасувати постанову Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 02.07.2018 року № 2051/18170/10969/20 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити виплату та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності з 01 липня 2018 р.;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області у встановлений судом строк надати звіт про виконання судового рішення

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 2015 року знаходився на обліку у Харківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області та отримував щомісячну страхову виплату.

Згідно довідки серія 10 ААА від 04.09.2012 року позивачу встановлена втрата працездатності 20% з 07.08.2012 року безстроково.

З 01.07.2018 р. йому було припинено виплату щомісячних страхових виплат (регресу) на підставі рішення Комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради, оформлене протоколом від 27.06.2018 № 86, у зв`язку зі скасуванням довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташування на лінії зіткнення від 12.01.2015 № .

Вважає дії відповідачів протиправним, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача-1 - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що 18.06.2018 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради надійшов лист від Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 15.06.2018 з переліком осіб, які відповідно до інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньої переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Протоколом № 53 засідання робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова від 27.06.2018 було погоджено, що довідки підлягають скасуванню відповідно до п. 2 абз. 2, п. 4, п. 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, п. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Протоколом № 86 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова від 27.06.2018 було ухвалено, припинити виплати всіх видів соціальних допомог внутрішньо переміщеним особам відповідно до протоколу № 53 від 27.06.2018 засідання робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщеним особам.

Виконуючи вимоги статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради № 52 від 27.06.2018 «Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» довідка № видана на ім`я ОСОБА_1 була скасована 27.06.2018.

Представник відповідача-2 - Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивач перебував на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові, як ВПО з жовтня 2014 року на підставі довідки від 12.01.2015 № про взяття на облік ОСОБА_2 , якою підтверджено місце проживання у м. Харкові.

Виплати були продовжені, як ВПО без матеріалів особової справи, що підтверджують право на відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом (професійним захворюванням), лише за даними ПЗ ЦІАСФ (програмне забезпечення централізованої інформаційно- аналітичної системи Фонду).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №531. Правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України видано постанову від 11 грудня 2014 року № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції».

Як визначено у пункті 1 зазначеного Порядку №20, його дія поширюється на фізичних осіб, які постійно проживають в Україні, яких змусили або які самостійно покинули своє місце проживання внаслідок (або з метою уникнення) негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру і які мають право на страхові виплати та страхові витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105- XIV (далі - Закон №1105- XIV) за фактичним місцем проживання (перебування) (якщо страховий випадок настав до моменту переміщення).

Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105- XIV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою ВПО за формою, наведеною в додатку до Порядку №509, відповідно до Закону № 1706-VІІ.

З 01.07.2018 страхові виплати позивачу, як ВПО були припинені, на підставі постанови відділення Фонду від 02.07.2018 №2051/18170/10969/20 у зв`язку із скасуванням довідки згідно рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.06.2018 № 86.

Відповідно до п.п. 2 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Повторне призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до п. 18 Порядку № 365, можливе лише через 6 місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

На підставі викладеного, оскільки проживання позивача у м. Харкові не підтверджене, позивач не мас статусу ВПО, відповідно підстави для проведення страхових виплат у відділення Фонду - відсутні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим 09 липня 1997 року (а.с.10).

Також зі змісту позову вбачається, що позивач отримує страхові виплати згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія 10 ААА № 090161 від 04.09.2012 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 20% з 17.08.2012 року (а.с.11).

Представником позивача у адміністративному позові вказано, що у зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у м. Красний Луч Луганської області, позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Харкова, де і став на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що Управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради видано довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року (а.с.12).

Як встановлено судом, позивач також перебуває на обліку в Харківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області як внутрішньо переміщена особа з жовтня 2014 року.

При цьому, як вказано позивачем та підтверджено відповідачем - 2, з 01.07.2018 р. страхові виплати позивачу були припинені на підставі постанови відділення Фонду від 02.07.2018 року №2051/18170/10969/20 у зв`язку із скасуванням довідки ВПО (а.с.14).

Як встановлено судовим розглядом справи, протоколом №86 від 27.06.2018 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова прийнято рішення про припинення виплати всіх видів соціальних допомог 48 внутрішньо переміщеним особам відповідно до протоколу №53 від 27.06.2018р. засідання робочої щодо приймання рішення про скасування довідок ВПО згідно додатку (а.с.28-31).

Відповідачем 1 прийнято наказ від 27.06.2018 року №52 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та зупинення виплати соціальних допомог внутрішньо переміщеним особам, факт проживання яких на території Московського району м. Харкова не підтверджено (а.с. 32).

При цьому, як вбачається із наданого представником відповідача управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради відзиву на позов та доданих до нього документів підставою для скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 послугували обставини встановлення факту відсутності особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Як передбачено положеннями п.3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Відповідно положень п.6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом під час розгляду справи, зі змісту протоколу №86 від 27.06.2018 р. та наказу начальника Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 27.06.2018 р. №52 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що довідку скасовано на підставі пп.5, п.1 ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

При цьому, зі змісту норми пп.5 ч.1 ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб вбачається, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості.

Однак суд зазначає, що до суду не надано доказів подання позивачем завідомо недостовірних відомостей, а надана до суду представником відповідача Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради копія листа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 15.06.2018 року №12722/30-02-02, відповідно до якого направлено перелік осіб, які відповідно до інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України, не може вважатися судом належною інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, оскільки не містить в собі повних та достатніх даних для такого висновку.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскаржуване у даній справі позивачем рішення, що викладене у формі протоколу №86 від 27.06.2018 року про скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № є необґрунтованим та порушує права позивача, а, відтак, підлягає скасуванню.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 805/402/18 суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати призначеної за віком пенсії охоплюється визнанням протиправності та скасуванням відповідного розпорядження.

Отже суд, задовольняючи позовну вимогу позивача щодо скасування рішення, що викладене у формі протоколу №86 від 27.06.2018 року про скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № , охоплює також іншу позовну вимогу щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, щодо скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року протиправними.

Оскільки, відповідач 1 прийняв рішення про скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення ОСОБА_1 та відповідно до Порядку № 509 невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради відновити довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Стосовно позовних вимог позивача про скасування постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 02.07.2018 року № 2051/18170/10969/20 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно положень ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як передбачено положеннями п.3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року №1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451 (далі Порядок №20).

Відповідно до п.1 Розділу 3 Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Під час судового розгляду справи встановлено, що страхові виплати позивачу припинено у зв`язку із встановленням факту відсутності особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Однак, суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року №1105-XIV такої підстави для припинення страхових виплат не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року №1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення страхових виплат є протиправними, суперечать чинному національному законодавству, а тому адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та як наслідок поновлення страхових виплат.

Отже, суд зазначає, що з огляду на обставини справи наявні підстави для скасування постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 02.07.2018 року № 2051/18170/10969/20 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та зобов`язання поновити нарахування та виплатити страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності з 01 липня 2018 року.

Щодо строків звернення позивачем до суду з вказаним позовом суд зазначає, що згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Окремо Верховний Суд зазначив, що неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав би судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов`язок держави перед громадянином - 6 місяців.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно положень статті 1 Конвенції, статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статті 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, право позивача на отримання страхових виплат є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про допущення негайного виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Таким чином, з огляду на обставини того, що присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийнята постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою від 23 травня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (адреса: проспект Тракторобудівників, б. 144, м.Харків, 61121, ), що викладене у формі протоколу № 86 від 27.06.2018 року про скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року виданої ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (проспект Тракторобудівників, б. 144, м.Харків, 61121, ) відновити довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 12.01.2015 року видану ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Скасувати постанову Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (адреса: пр. Гагаріна, б.1, 3 пов., м. Харків, 61001, ) від 02.07.2018 року № 2051/18170/10969/20 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (адреса: пр. Гагаріна, б.1, 3 пов., м. Харків, 61001, ) поновити виплату та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності з 01 липня 2018 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати страхової виплати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.