Справа № 810/2160/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2160/18 Суддя першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника відповідача: - Чайковського Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення про опис майна в податкову заставу,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення про опис майна в податкову заставу, в якому, з урахуванням заяви про уточнення та доповнення до позову, просив:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за формою «Ф» від 29 грудня 2017 року № 14-13 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2017 р. у розмірі 25000,00 грн.

- визнати протиправною і скасувати податкову вимогу за формою «Ф» від 08 травня 2018 року № 89305-51 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у розмірі 6250,00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за формою «Ф» від 19 квітня 2018 року № 11-1303-1032 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2017 р. у розмірі 6249,99 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна в податкову заставу від 16 липня 2018 року № 422/10-36-51-03-32 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік на об`єкт оподаткування - транспортний засіб Audi Q7, 2015 року випуску, об`єм двигуна 3,0 куб. см., оскільки зміна вимог щодо об`єкта оподаткування згідно із податковим законодавством України, не може застосовуватись у 2017 році в цілях визначення об`єкта оподаткування, адже цей період не є плановим бюджетним періодом в розумінні податкового законодавства, а також не прийняті до уваги технічні та вартісні характеристики: об`єм циліндрів двигуна, рік випуску та ціна транспортного засобу - об`єкта оподаткування, які зазначені в Переліку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, згідно яких позивач не мав сплачувати транспортний податок пов`язаний з придбанням автомобіля, у зв`язку з чим прийняті в подальшому податкова вимога і рішення про опис майна в податкову заставу винесені з порушенням чинного законодавства.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області 31.10.1996 року.

Позивачу на праві власності належить автомобіль марки Audi Q7, 2015 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , договором купівлі-продажу транспортного засобу №3248/2017/590999 від 19 серпня 2017 року, укладеним між ОСОБА_2 та позивачем, оформленим та підписаним Сторонами в Сервісному центрі 3248 РСЦ МВС України в Київській області, актом приймання-передачі від 19 серпня 2017 року згідно договору купівлі-продажу автомобіля від 19 серпня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність легковий автомобіль марки «Ауді», рік випуску 2015, державний номер НОМЕР_2 , розпискою від 19.08.2017 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 готівкових коштів в розмірі 980000,00 грн. за легковий автомобіль марки «Ауді», рік випуску 2015, державний номер НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу автомобіля від 19 серпня 2017 року

29.12.2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового Кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №14-13, згідно з яким визначено позивачу грошове зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення №14-13 від 29.12.2017 року отримано позивачем 25.01.2018 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи (копія конверту зі штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти 412).

02.02.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 26.01.2018 року про проведення звірки розрахунку, який здійснено Головним управлінням ДФС у Київській області, зокрема, щодо показників, які впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, зареєстрованого за позивачем, до об`єкта оподаткування транспортним податком та вимогою про скасування податкового повідомлення-рішення за формою «Ф» від 29.12.2017 року № 14-13 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за податковий період 2017 року.

Головне управління ДФС у Київській області, надаючи відповідь, листом від 01.03.2018 року за № 957/Б/10-36-13-01 зазначило, що з огляду на положення п. 267.1.1. п. 267.1 ст. 267, пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України легковий автомобіль марки Audi Q7, об`єм двигуна 3,0 літри входить до Переліку, який розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та, відповідно, є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Крім того, у відповідь на лист позивача від 19.03.2018 року (вх. № 2811/ФОП від 19.03.2018 р.) Головне управління ДФС у Київській області повідомило про перерахунок суми транспортного податку в ІКП транспортного податку з фізичних осіб гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у відповідність. У цьому листі також вказано, що попереднє податкове повідомлення-рішення № 14-13 від 29.12.2017 року на суму 25000,00 грн. вважається скасованим (відкликаним), та сформовано нове податкове повідомлення-рішення на суму 6249,99 грн.

19.04.2018 року Головне управління ДФС у Київській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України прийняло податкове повідомлення-рішення №11-1303-1032, згідно з яким визначила позивачу грошове зобов`язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 6249,99 грн.

Повідомлення про скасування (відкликання) податкового повідомлення-рішення № 14-13 від 29.12.2017 року та податкове повідомлення-рішення № 11-1303-1032 отримано позивачем 30.05.2018 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи (копія фіскального чеку зі штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти 005 та роздруківку статусу відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти 005 ).

Варто наголосити, що під час формування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2018 року № 11-1303-1032 за 2017 рік в АІС «Податковий блок» відбувся технічний збій системи, у зв`язку з чим зазначена невірна дата «Податкового періоду», тобто « 2018 рік», а також змінена дата у корінці податкового повідомлення-рішення на 27.04.2018 рік.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, розрахунок податкового зобов`язання з транспортного податку здійснено за наступною формулою (25000/12міс.*3міс = 6249,99 грн.). Нарахування транспортного податку проведено за IV квартал 2017 року, оскільки право власності на транспортний засіб, що є об`єктом оподаткування, було набуто Позивачем у ІІІ кварталі 2017 року.

08.05.2018 року Головне управління ДФС у Київській області на підставі ст.59, 60 Податкового кодексу України винесло податкову вимогу № 89305-51, згідно з якою Головне управління ДФС у Київській області повідомило позивача, що станом на 07 травня 2018 року сума податкового боргу платника податків становить 6250,00 грн., та попередила, що починаючи з 07 травня 2018 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, поширюється право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені Податковим кодексом України.

Податкова вимога № 89305-51 від 08.05.2018 року отримана позивачем 17.05.2018 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи (копія конверту зі штрихкодовим ідентифікатором Укрпошти 806).

16.07.2018 року уповноважена особа ГУ ДФС у Київській області Д.І. Мельниченко прийняв рішення №422/10-36-51-03-32 про опис майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), у податкову заставу.

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення, податкова вимога, рішення про опис майна в податкову заставу прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме у визнанні дій Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області які пов`язані з формуванням податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.12.2017 року № 14-13 у розмірі 25000,00 грн., повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.04.2018 року № 11-1303-1032 у розмірі 6249,99 грн., податкової вимоги за формою «Ф» від 08.05.2018 року № 8930551 у розмірі 6250,00 грн. та рішення про опис майна в податкову заставу від 16.07.2018 року № 422/10-36-51-03-32 - протиправними та скасуванню вказаних повідомлень-рішень і податкової вимоги.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким, виклавши у новій редакції ст.267 Податкового кодексу України, законодавець запровадив транспортний податок.

Законом України від 20.12.2016 р. № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», що набрав чинності з 01.01.2017 року, до ст.267 Податкового кодексу України були внесені зміни, зокрема, змінено об`єкт оподаткування транспортним податком.

Так, відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.01.2017 р.) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна станом на 01.01.2017 р.) об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абзац 2 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абзац 3 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.267.3.1 п.267.3 ст.267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII, станом на 01.01.2017 р., розмір мінімальної заробітної плати було визначено на рівні 3200,00 грн. Таким чином, у 2017 році об`єктом оподаткування транспортним податком були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн. (375 х 3200).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі - Методика) встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Отже, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Колегія суддів наголошує, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку України інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Мінекономрозвитку України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів.

Так, станом на 01.01.2017 р. до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку віднесено легковий автомобіль марки Audi моделі Q7, об`єм циліндрів двигуна 3,0 літри, тип пального - бензин, рік випуску - до двох років включно.

З наданого Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати вбачається, що до такого переліку включений легковий автомобіль Audi моделі Q7, рік випуску до 2 років. Як встановлено судом позивачу належить легковий автомобіль марки Audi моделі Q7, 2015 року випуску.

Згідно із приписами пункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо - вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що транспортний засіб позивача марки Audi моделі Q7, 2015 року випуску не віднесений до Переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку України інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, зважаючи, що з року випуску вказаного автомобіля минуло більше двох років.

Окрім того, вимоги до технічних характеристик автомобіля, зазначених у вказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками транспортного засобу позивача, адже судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки Audi моделі Q7, 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2 967 куб.см., а тому автомобіль позивача з об`ємом двигуна 2967 куб.см. не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, адже об`єм двигуна автомобіля позивача є меншим ніж 3,0 літри.

При цьому варто наголосити, що така технічна характеристика як об`єм двигуна може визначатися як в сантиметрах кубічних, так і літрах. Однак об`єм двигуна, визначений в сантиметрах кубічних, не підлягає округленню при переведенні одиниць виміру у літри, виходячи з такого.

Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4.пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

У чинному законодавстві відсутні норми закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі №822/2687/17, який в силу частини 5 КАС України має враховуватися судом у спірних правовідносинах.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкової вимоги за формою «Ф» від 08 травня 2018 року № 89305-51 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у розмірі 6250,00 грн. та рішення про опис майна в податкову заставу від 16 липня 2018 року № 422/10-36-51-03-32 Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, колегія суддів виходить із наступного.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Суд наголошує, що згідно п. 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення, та при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв`язку з цим та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні, яке оскаржено в судовому порядку, в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та приходить до висновку, що сума, визначена у податковому повідомленні-рішенні від 19.04.2018 року № 11-1303-1032, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі, не є податковим боргом, оскільки судом задоволені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 19.04.2018 року № 11-1303-1032.

За таких обставин, відповідачем протиправно винесено податкову вимогу про сплату податкового боргу у розмірі 6250,00 грн. без урахування всіх обставин, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи відсутність податкового боргу у позивача в сумі 6250,00 грн. та протиправність винесення податкової вимоги, колегія суддів як і суд першої інстанції вважає, що відповідач при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Доводи наведені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст виготовлено 11 червня 2019 року.