Справа № 758/16800/17
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2019 року № 758/16800/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до Реєстру застрахованих осіб суму щорічної відпустки за жовтень 2016 року в розмірі 2 545,14 грн. та єдиного внеску в розмірі 214,05 грн., здійснити перерахунок коефіцієнту страхового стажу і суми пенсійного забезпечення починаючи з 01.10.2017 та про стягнення моральної шкоди у розмірі 3723 грн.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Цивільний кодекс України, закони України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про звернення грмадян», Інструкцію зі статистики заробітної плати, затверджену наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, та зазначає, що Центральним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в порушення вимог чинного законодавства не внесено до Реєстру застрахованих осіб відомості стосовного його страхового стажу за жовтень 2016 року та внаслідок чого не здійснено перерахунок коефіцієнту страхового стажу та суми пенсійного забезпечення. Одночасно позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача він отримує великі фізичні та душевні переживання.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Конституцію України, закони України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, та зазначає, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено у відповідності до чинного законодавства та у спосіб, передбачений законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Центрального об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про надання інформації стосовно не зарахування нарахованого доходу за жовтень 2016 року в розмірі 2545,14 грн. для розрахунку пенсії.

У заяві зазначено, що 14.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Карт Бланш Україна» подано до Державної фіскальної служби України Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за серпень 2016 року, реєстраційний номер документу , номер реєстрації звіту в Реєстрі застрахованих осіб 290939.

У серпні 2016 року застрахованій особі ОСОБА_1 нараховано:

- заробітну плату за серпень 2016 року в розмірі 2859,23 грн. та єдиний внесок - 240,46 грн.;

- суму щорічної відпустки за серпень 2016 року в розмірі 293,67 грн. та єдиний внесок - 24,70 грн.;

- суму щорічної відпустки за вересень 2016 року в розмірі 2936,70 грн. та єдиний внесок - 246,98 грн.;

- суму щорічної відпустки за жовтень 2016 року в розмірі 2545,14 грн. та єдиний внесок - 214,05 грн.

Нараховані суми зазначені у таблиці 6 Звіту чотирма окремими строками, нараховані суми щорічної відпустки за вересень та жовтень 2016 року вказано з кодом типу нарахування « 10».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карт Бланш Україна» нараховану суму єдиного внеску за серпень 2016 року в розмірі 1443,72 грн. сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 26.08.2016 № 847 та від 02.09.2016 № 850.

Проте, згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , податковий номер платника податку НОМЕР_1 , у формі ОК-5 (дата формування виписки 25.05.2017) сума нарахованого за жовтень 2016 року доходу в розмірі 2545,14 грн. не врахована для розрахунку призначеної пенсії.

На підтвердження своєї позиції позивачем до заяви додано:

1. копію квитанції № 2 від 14.09.2016 Державної фіскальної служби України, реєстраційний номер документу , номер реєстрації звіту в Реєстрі застрахованих осіб 290939;

2. копії платіжних доручень Товариства з обмеженою відповідальністю «Карт Бланш Україна» від 26.08.2016 № 847 та від 02.09.2016 № 850;

3. копію індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , податковий номер платника податку НОМЕР_1 , форма ОК-5 (дата формування виписки 25.05.2017);

4. копію таблиці 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам Звіту за серпень 2016 року, подану ТОВ «Карт Бланш Україна» до Державної фіскальної служби України.

Проте, як зазначає позивач, Центральним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповідь на його звернення не надано, відомості до Реєстру застрахованих осіб стосовного його страхового стажу за жовтень 2016 року не внесено.

Відповідно до статті 13 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2464-VI) державний реєстр створюється для забезпечення:

ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації;

накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру страхувальників Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із статтею 18 Закону № 2464-VI джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від:

державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

платників єдиного внеску;

застрахованих осіб;

фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад;

органів доходів і зборів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики;

державної служби зайнятості;

інших підприємств, установ, організацій та військових частин;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску;

інших джерел, передбачених законодавством.

Статтею 20 Закону № 2464-VI встановлено, що Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому - третьому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

На кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка, до якої включаються такі відомості:

1) умовно-постійна частина картки:

унікальний номер електронної облікової картки;

номер посвідчення застрахованої особи;

прізвище, ім`я та по батькові на момент створення електронної облікової картки;

прізвище, ім`я та по батькові на поточний момент;

дата народження;

стать;

унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та серія, номер і назва документа, з якого взяті відомості до персональної облікової картки;

громадянство;

номер телефону (за згодою);

відмітка про смерть;

2) частина картки, що відображає загальний страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування:

ідентифікаційний номер платника (крім осіб, які через релігійні або інші переконання відмовилися від ідентифікаційного номера);

рік, за який внесено відомості;

розмір єдиного внеску за відповідний місяць;

сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць;

професійна назва роботи;

посада;

дані про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування;

сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць;

сума призначеної пенсії;

кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць;

інша інформація, необхідна для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

інформація про страхові випадки:

дата страхового випадку;

вид страхового випадку;

3) частина картки, що відображає здійснення виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування:

вид страхової виплати;

вид соціальної пільги;

вид соціальної виплати;

дата, з якої призначено виплату;

дата початку та закінчення виплати (пільги);

сума виплати (помісячні суми виплати);

індексація страхової виплати.

Персоніфіковані відомості, включені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових та/або електронних носіях за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперового та електронного документів.

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Проте, як встановлено судом та не спростовано відповідачем відомості до Реєстру застрахованих осіб стосовного страхового стажу та дохід позивача за жовтень 2016 року не внесено.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин щодо невідповідності чи недостовірності даних звіту, які б могли стати підставою для невнесення інформації про дохід позивача за жовтень 2016 року до Реєстру застрахованих осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до Реєстру застрахованих осіб суму щорічної відпустки за жовтень 2016 року в розмірі 2545,14 грн. та єдиного внеску в розмірі 214,05 грн.,

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок коефіцієнту страхового стажу і суми пенсійного забезпечення починаючи з 01.10.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію позивача, що відсутність в Реєстрі застрахованих осіб відомостей про дохід позивача за жовтень 2016 року може вплинути на коефіцієнт страхового стажу і суми пенсійного забезпечення.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, наданих відповідачем, на підставі заяви позивача від 03.06.2015, територіальним органом Пенсійного фонду прийнято розпорядження від 22.06.2015 про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а саме: «зміна стажу» з урахуванням періоду роботи по 30.04.2015.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» позивачу з 1 жовтня 2017 року здійснено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При цьому, суд приходить до висновку, що враховуючи відсутність повної інформації в Реєстрі застрахованих осіб про ОСОБА_1 , здійснюючи перерахунок пенсії в жовтні 2017 року Центральним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не враховано всі місяці страхового стажу позивача. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо не подання позивачем заяви про перерахунок пенсії, оскільки перерахунок здійснено на підставі положень пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не потребує додаткового звернення пенсіонера.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок коефіцієнту страхового стажу ОСОБА_1 і суми пенсійного забезпечення починаючи з 01.10.2017.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3723 грн., суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що кожного разу, коли відповідачем порушуються його права він крім фізичного болю, викликаного тривалим перебуванням на ногах у зв`язку з ходінням до територіальних органів ПФУ та суду для з`ясування обставин та подання заяв, отримує велике душевне переживання, пов`язане з протиправними діями посадових осіб відповідача. Позивач зазначив, що своїми діями відповідач принижує його людську гідність, що також призводить до душевного переживання, яке позначається на його здоров`ю.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої наведеної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа (фізична або юридична) має право вимагати компенсації завданої їй моральної шкоди в будь-якому випадку порушення її прав, незалежно від того, чи передбачене таке право договором або законом.

Під моральною шкодою Пленум Верховного Суду України розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Наведена норма Цивільного кодексу України встановлює певні критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди. До таких критеріїв відносяться:

- характер правопорушення;

- глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана;

- погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров`ю);

- ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. За загальним правилом вина є підставою для відшкодування моральної шкоди. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого;

- інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

Проаналізувавши підстави, за яких виникло негативне для позивача явище внаслідок не внесення інформації до Реєстру застрахованих осіб, тобто характер правопорушення, суд зазначає, що позивач скористався своїм правом захисту свого порушеного права, судом не встановлено, що позивач зазнав істотних вимушених змін у способі життя та будь-яких ознак особливостей психіки позивача щодо сприйняття негативних наслідків тощо, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки пов"язує вимогу про відшкодування моральної шкоди з хибним уявленням щодо справедливого покарання винних.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до Реєстру застрахованих осіб суму щорічної відпустки ОСОБА_1 за жовтень 2016 року в розмірі 2 545,14 грн. та єдиного внеску в розмірі 214,05 грн.

3. Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок коефіцієнту страхового ОСОБА_1 і суми пенсійного забезпечення починаючи з 01.10.2017.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева