Справа № 804/1852/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/1852/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року (головуючий суддя - Прудник С.В.) про відмову в забезпеченні позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Луганській області (далі - Відповідач), в якій просив суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 01.01.2005 р. перерахунку стажу його служби з визначенням йому періоду відсоткової надбавки за вислугу років в розмірі 40% та надбавки за безперервну службу в розмірі 90%;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2005 р. перерахунок стажу його служби - визначивши йому з цього періоду відсоткову надбавку за вислугу років в розмірі 40%, а надбавку за безперервну службу в розмірі 90% з урахуванням того, що його вислуга років для призначення пенсії на день його звільнення з органів внутрішніх справ України складає більше 25 років, надавши йому про це відповідний висновок та довідку про змінений розмір його грошового забезпечення з 01.01.2005 р. для перерахунку його пенсії з 01.01.2005 р.;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про змінений з 01.01.2005 р. розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для невідкладного перерахунку пенсії з 01.01.2005 р.;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 25000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року в адміністративній справі № 804/1852/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Луганській області, викладену у листі від 27.02.2018 р. за № 86-лк, у проведенні з 01.01.2005 р. перерахунку стажу служби ОСОБА_1 з визначенням йому періоду відсоткової надбавки за вислугу років в розмірі 40% та надбавки за безперервну службу в розмірі 90%;

- зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2005 р. перерахунок стажу його служби - визначивши йому з цього періоду відсоткову надбавку за вислугу років в розмірі 40%, а надбавку за безперервну службу в розмірі 90% з урахуванням того, що його вислуга років для призначення пенсії на день його звільнення з органів внутрішніх справ України складає більше 25 років, надавши йому про це відповідну довідку про змінений розмір його грошового забезпечення з 01.01.2005 р. для перерахунку його пенсії з 01.01.2005 р.;

- зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Луганській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про змінений з 01.01.2005 р. розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для невідкладного перерахунку пенсії з 01.01.2005 р.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (т. 1, а.с. 47-54).

27.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення нового обов`язку Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 року та окремої ухвали від 10.12.2018 року у справі №804/1852/18 направити довідку ОСОБА_1 про розмір його грошового забезпечення з 01.01.2005 р. для перерахунку його пенсії з 01.01.2005 р. за формою встановленою Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 року №45, з урахуванням розмірів надбавок: надбавка за вислугу років (25 років і більше) становить 40%, надбавка за безперервну службу 90% до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві замість Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (т. 1, а.с. 223).

В обґрунтування заяви зазначено про те, що позивач з 01.03.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Оскільки, пенсійний орган м. Києва отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в електронному та письмовому вигляді пенсійну справу позивача та нараховує йому пенсію, то зазначення назви ГУ ПФУ в Луганській області як отримувача довідки в рішенні від 23.04.2018 року та ухвалі від 10.12.2018 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду істотно ускладнить виконання рішення суду. Адже ГУ ПФУ в Луганській області вже не здійснює повноважень як щодо призначення, так і перерахунку пенсії, що є підставою для забезпечення позову шляхом постановлення судом ухвали про зміну обов`язку відповідача вчинити певні дії за судовими рішеннями від 23.04.2018 р. та від 10.12.2018 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 804/1852/18 - відмовлено повністю (т.1, а.с. 242-244).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції оскаржив її в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 2-6).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову та ухвалити нове судове рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що не вжиття судом заходів по забезпеченню позову істотно ускладнило виконання рішення суду у справі №804/1852/18, оскільки ГУ ПФУ в Луганській області не має об`єктивної можливості провести Позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2005 року, а тому, в даному випадку, є необхідність забезпечення позову шляхом нового обов`язку ліквідаційної комісії направити довідку про розмір грошового забезпечення Позивача саме до ГУ ПФУ в м. Києві, де знаходиться пенсійна справа та атестат ОСОБА_1

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначено про те, що підстави для забезпечення позову у даній справі відсутні, оскільки 17.04.2019 року Відповідач листом №ВДЗ/805 до ГУ ПФУ в м. Києві спрямував довідку від 26.03.2019 року №6998-ЛК для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2005 року, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 17.04.2019 року №ВДЗ/806.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Вичерпний перелік підстав забезпечення позову визначений частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених норм Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову. Суд також враховує співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Колегією суддів встановлено, що, в даному випадку, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль і витрат.

Зазначене свідчить про те, що заявником не доведено підстав для забезпечення позову, прямо передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, в даному випадку заходи забезпечення позову у спосіб, визначений Позивачем, фактично виходять за межі розглядуваного позову та стосуються осіб, які не залучались до участі у справі.

При цьому, у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства недопустимим є забезпечення адміністративного позову шляхом звуження прав та інтересів третіх осіб.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог колегія суддів бере до уваги і те, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції вже після прийняття рішення по суті позовних вимог, що також свідчить про відсутність підстав для забезпечення позову. Оскільки, з аналізу норм КАС України випливає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, який застосовується до моменту прийняття рішення по суті позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду заяви про забезпечення позову об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення вказаного питання, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову прийнята з дотриманням норм процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в адміністративній справі №804/1852/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова