Справа № 560/1340/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1340/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

13 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні в Городоцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №58466660 з примусового виконання виконавчого листа від 18.04.2003 №АЕ-132, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21.03.2003 до її повноліття.

Постановою від 16.04.2019 ВП №58466660 державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області наклав на позивача штраф на користь ОСОБА_2 в розмірі 35094,05 грн. (50% заборгованості зі сплати аліментів).

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону №1404.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону №1404 визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 Сімейного кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Пунктами 9, 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), визначено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Тобто, у разі відсутності спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону №1404.

28.08.2018 набрав чинності закон України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання".

Відповідно до вимог вказаного Закону частина 4 статті 11 Закону №1404 викладена в такій редакції "Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини 9, частиною 14 статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".

Крім того, вищевказаним Законом стаття 71 Закону №1404-VIII доповнена частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Отже, з 28.08.2018 Законом №1404 установлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону №1404, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, з 28.08.2018 державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, станом на 28.08.2018 (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оскаржений у судовому порядку.

Станом на 16.04.2019 (день прийняття спірної постанови) позивач має заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу у розмірі 70188,09 грн.

Докази зменшення заборгованості зі сплати аліментів судовим рішенням або оскарження розміру заборгованості в судовому порядку в матеріалах справи відсутні. Не надав такі докази суду і позивач.

На час прийняття державним виконавцем спірної постанови, пункти 3, 12 статті 27 закону України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" у встановленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області правомірно наклав на позивача штраф на користь ОСОБА_2 в розмірі 35094,05 грн.

Доводи позивача про те, що частина 14 статті 71 Закону №1404 (в редакції, чинній з 28.08.2018) не поширює свою дію на заборгованість по аліментах, яка утворилась до вказаної дати, виходячи з дії законів в часі, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

Отже, від часу набрання чинності змін до Закону №1404 (з 28.08.2018) він в такій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на усіх осіб.

Таким чином, при вирішенні справи слід керуватись положеннями Закону №1404-VIII, чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме - часу прийняття оскаржуваної постанови. До аналогічного висновку щодо дії норми закону в часі дійшов Верховний Суд в постанові від 19.09.2018 по справі №814/4386/15.

Доводи позивача щодо невідповідності виконавчого листа вимогам статті 4 Закону №1404 суд також вважає безпідставними, оскільки правомірність виконавчого листа не є предметом спору у цій справі.

Крім того, відсутність у виконавчому документі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.