Справа № 520/10832/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 520/10832/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.02.19 року по справі № 520/10832/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого Наказом Міністерства оборони У країни від 14.08.2014 року № 530;

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , інваліду II групи, згідно вимог: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, у зв`язку з встановленням позивачу другої групи інвалідності, в розмірі встановленого прожиткового мінімуму законом, на дату встановлення інвалідності та надіслати вказане рішення до Харківського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідачів подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про його виконання відповідно до статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що у 2015 році позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, інвалідність виникла внаслідок проходження служби та участі позивача у бойових діях в період з 07.02.1984 року по 1985 рік в Республіці Афганістан. З 13.09.2017 року позивач є інвалідом ІІ групи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів, Міністерству оборони України, висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" згідно поданої ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви від 02.06.2016 року про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів, Міністерству оборони України, висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого Наказом Міністерства оборони У країни від 14.08.2014 року № 530, згідно поданої ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви від 02.06.2016 року про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно даних військового квітка серії НОМЕР_1 , архівної довідки центрального прикордонного архіву ФСБРФ від 02.11.2006 року № 21/59/Ч-1784 та довідки Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату № 231 від 19.05.2016 року, ОСОБА_1 в період з 07.02.1984 року по 29.10.1984 року, з 02.11.1984 року по 12.11.1984 року, з 13.11.1984 року по 24.11.1984 року, з 29.11.1984 року по 14.12.1984 року, з 22.12.1984 року по 10.05.1985 року проходив службу в військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходилась на території республіки Афганістан, де в цей час велись бойові дії і брав участь у бойових діях. Позивач є учасником бойових дій, перебуває на обліку у Жовтневому ОРВК м. Харкова, як учасник бойових дій (а.с. 14 - 18).

Згідно виписки КЗОЗ Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1972 від 14.04.2017 року, висновку експерта Харківського обласного бюро судово - медичної експертизи № 316-Д та свідоцтва про захворювання, під час бойових дій на території Афганістану позивач отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, контузію у 1984 році, в результаті чого визначено, що його поранення (контузія), так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (19 - 23).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.09.2015 року, а з 13.09.2017 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.09.2018 року (термін дії безстроково) (а.с. 24 - 25).

02.06.2016 року (на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, як учаснику бойових дій 1984 - 1985 років, інваліду ІІІ групи та надав увесь необхідний пакет документів згідно п. 4.7 Положення, в тому числі копії довідок, висновку експерта, посвідчення, звернення до УПСЗН в Ленінському районі м. Харкова, воєнного білету, свідоцтва про хворобу (а.с. 26 - 27).

У встановлений строк позивач відповіді не отримав, тому 29.05.2018 року направив до Харківського ОВК інформаційний запит, в якому просив повідомити про розгляд його заяви від 02.06.2016 року щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій та інваліду ІІІ групи (а.с. 18).

Листами ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.06.2016 року №1389/ВСЗ та від 02.07.2018 року № 1909/1/ВСЗ повідомлено позивачу, що його документи на розгляд комісії МОУ в департамент фінансів МОУ разом із заявою від 02.06.2016 року щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій та інваліду ІІІ групи не направлялися, оскільки були представлені не в повному обсязі, позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (а.с. 29 - 30).

Також позивач звертався із листом до Прем`єр Міністра України, в якому просив посприяти у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій та інваліду ІІІ групи. Вказаний лист за дорученням розглянуто департаментом фінансів МОУ та листом від 15.09.2018 року № 248/3/6/3688 повідомлено позивача, що документи на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 в департамент фінансів МОУ не надходили. Окрім того зазначено, що позивач проходив військову службу та звільнений з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. Оскільки МОУ не є правонаступником Прикордонних військ КГБ СРСР, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в прикордонних військах, немає (а.с. 31 - 33).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" згідно поданої ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви від 02.06.2016 року про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

20.12.1991 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (подалі - Закон № 2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до відповідача із заявою від 02.06.2016 р.), що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії від 02.06.2016 року позивач надав увесь необхідний пакет документів згідно п. 4.7 Положення, в тому числі копії довідок, висновку експерта, посвідчення, звернення до УПСЗН в Ленінському районі м. Харкова, воєнного білету, свідоцтва про хворобу (а.с. 26 - 27).

Пунктом 12 Порядку № 975 також визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 р. № 530 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071) затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (далі - Положення № 530), додатком 13 до якого затверджено форму висновку про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (висновку) у вказаний строк.

Проте, Харківським обласним військовим комісаріатом, за результатами розгляду заяви позивача від 02.06.2016 року про виплату та призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідне рішення не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Щодо доводів Харківського ОВК в листі від 22.06.2016 року №1389/ВСЗ про неможливість складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги з огляду на неподання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів зазначає наступне.

В пункті 4.7 Положення № 530 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до Харківського ОВК із заявою від 02.06.2016 року) визначено перелік документів, які подаються для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву).

Вказаним пунктом передбачено, що для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Слід зазначити, що висновок експерта Харківського обласного бюро судово - медичної експертизи № 316-Д, який також надавався позивачем разом із заявою 02.06.2016 року до Харківського ОВК, засвідчує відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання (а.с. 20).

При цьому, із копії висновку не вбачається, що поранення пов`язане із вчиненням особою (позивачем) кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Слід також зазначити, що розглядаючи вказану справу та беручи до уваги позицію відповідача, Харківського ОВК, про відсутність підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, викладену у листах від 22.06.2016 року №1389/ВСЗ та від 02.07.2018 року № 1909/1/ВСЗ відповідач у даних спірних правовідносинах не наділений повноваженнями з надання оцінки щодо наявності чи відсутності підстав для призначення одноразової грошової допомоги, враховуючи конкретні обставини. Такі дискреційні повноваження є у розпорядника бюджетних коштів - МО України.

Харківський ОВК у відповідності до положень п. 13 Порядку, зобов`язаний подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів - МО України, саме висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про встановлення факту бездіяльності Харківського ОВК, що полягав у невиконанні свого визначеного нормативно - правовими актами обов`язку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів - МО України, висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності згідно його заяви від 02.06.2016 року.

Щодо задоволення позовної вимоги про зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого Наказом Міністерства оборони У країни від 14.08.2014 року № 530, як способі відновлення порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В той же час, згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Колегія суддів зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги зобов`язального характеру, звернену до Харківського ОВК, оскільки вказане є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності Харківського обласного військового комісаріату щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" згідно поданої ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви від 02.06.2016 року про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 520/10832/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача, Харківського обласного військового комісаріату.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року по справі № 520/10832/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року