Справа № 520/11831/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 р.Справа № 520/11831/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., повний текст складено 18.03.19 року) по справі № 520/11831/18

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту відповідач), в якому просила суд зобов`язати відповідача при нарахуванні пенсії позивачу за віком з 01.10.2017 виключити невигідний трудовий стаж з 2006 по 2011 рік за її вибором, залишивши без змін величину індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995-1997 роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано відповідача при нарахуванні пенсії позивачу за віком з 01.10.2017 виключити невигідний трудовий стаж з 2006 по 2011 за її вибором, залишивши без змін величину індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995-1997 роки.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що на підставі рішення суду позивачу було проведено перерахунок пенсії за віком із коефіцієнтом оцінки одного року страхового стажу 1,35 % загального трудового стажу 51 рік 1 місяць 20 днів. Вважає, що підстав для виключення із підрахунку середньомісячного заробітку з 2006 по грудень 2010 року немає, оскільки зазначений період не підлягав оптимізації, у розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 при перерахунку пенсії позивачу у 2009-2011.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, як пенсіонер, перебуває на обліку в установі відповідача, та з 2004 року їй призначено пенсію, відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 по справі №820/2163/18 адміністративний позов позивача до відповідача (вул. Гольдбергівська, 15, м.Харків, 61140) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 01 жовтня 2017 року, застосувавши при обчисленні розміру пенсії за віком величину оцінки одного року страхового стажу 1,35%, загальний страховий стаж 51 рік 1 місяць 20 днів, повні дані про заробітну плату та виплатити недораховану суму пенсії з 01.10.2017.

В іншій частині позову відмовлено.

Згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 відповідачем обчислено страховий стаж позивача, згідно зі статтею 24 Закону в місяцях, без урахування днів.

Обчислено страховий стаж позивача, який складає 51 рік 1 місяць 20 днів, із зазначенням в місяцях 613 (51 х 12 = 612+1 = 613). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % складає - 0,68962. Середньомісячний заробіток, обчислений за період роботи з 01.03.1995 по 28.02.2000 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2010, складає 11253,26 грн. (3764,40 грн.*2,98939, де 3764,40 грн. - середній показник за 2014, 2015 та 2016 - 2,98939 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Відповідно до довідки перерахунку пенсії, підставою якого є рішення суду, розмір пенсії позивача з 01.10.2017 складає 8227,02 грн (а .с. 98-101).

Також, судом встановлено, що до заробітної плати (доходу) за 1995-1997 роки для обчислення пенсії позивача враховувались суми виплат (доходу), з яких сплачувалися страхові внески (збір) та величина індивідуального коефіцієнту зарплати за 1995-1997 роки була значно вищою, ніж при остаточному розрахунку пенсії позивачу за віком з 01.10.2017.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався безпосередньо Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дійшов висновку, що позивач має право на виключення невигідного трудового стажу з 2006 по 2011 та залишення без змін величини індивідуального коефіцієнту зарплати за 1995-1997 роки при нарахуванні їй пенсії за віком з 01.10.2017.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 58 Закону №1058-VІ повноваження щодо призначення та виплати пенсій покладено на Пенсійний фонд України.

Статтею 8 Закону №1058-VІ передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески, збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищуються 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Судовим розглядом встановлено, що в період з 1995 по 1997 до заробітної плати (доходу) позивача враховувались суми виплат (доходу), саме з яких сплачувалися страхові внески (збір). Позивач має всі наявні підстави для залишення без змін величини індивідуального коефіцієнту заробітної плати за1995 по НОМЕР_1 при нарахуванні їй пенсії за віком починаючи з 01.10.2017.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги та відхиляє посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530 щодо перерахунку пенсії позивачу, враховуючи, що постанова є саме підзаконним нормативно-правовим актом, який регулює саме оплату праці науково-педагогічним та науковим працівникам у промисловості, відтак не підлягає застосуванню до даних правовідносин, оскільки регулює питання призначення та перерахунку пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Так, матеріалами справи встановлено, що за період з1995 по 1997 величина індивідуального коефіцієнту зарплати позивача була вищою, ніж при остаточному розрахунку пенсії за віком з 01.10.2017.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Також, у рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Частина 2 статті 6 КАС України каже, що Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, за наведеного, колегія суддів, вважає, що відповідачем неправомірно було порушено право позивача на отримання пенсійних виплат, що не узгоджується з нормами діючого законодавства. Ніхто не може бути позбавлений права на розпорядження своїм особистим майном, що в свою чергу, було вчинено пенсійним органом.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає право колегії суддів дійти, що відмова відповідача щодо виключення невигідного трудового стажу за період з 2005 по 2011 та залишення без змін величини індивідуального коефіцієнту зарплати за період з 1995 по 1997 є порушенням прав позивача на справедливий розмір пенсії, оскільки після проведення такої оптимізації коефіцієнт заробітної плати позивача було б збільшено, відповідно це призвело б до збільшення пенсії.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За даних обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року по справі № 520/11831/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 14.06.2019 року