Справа № 463/2269/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5011/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2019 року (рішення ухвалене о 17:22 хв. у м. Львів судом у складі головуючого судді Грицка Р.Р., повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича, третя особа - Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИЛА:

26 березня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ5301 від 25.01.2019 та закриття провадження по справі.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 20.03.2019 року. Дану постанову отримала його теща ОСОБА_3 , з якою у нього вже досить тривалий час існують неприязні відносини, остання свідомо не повідомила його про існування такої постанови. Просив позов задоволити, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ5301 від 25.01.2019 відносно нього повність та закрити справу.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2 . Вважає, що суд при прийнятті оскаржуваної ухвали позбавив позивача гарантованого права на судовий захист прав та свобод, оскільки не взяв до уваги доводів апелянта про те, що він особисто не отримував зазначеної постанови. Апелянт зазначає, що 27.02.2019 року перебував за межами України, а саме в Білорусі. Під час судового засідання документів на підтвердження цього твердження не пред`явив. Посилається на той факт, що суд першої інстанції не врахував обґрунтування позивача, проте що, він дізнався про існування оскаржуваної постанови від 25.01.2019 року лише 20.03.2019 року, у зв`язку із неприязними відносинами з його тещею ОСОБА_3 , яка свідомо його не повідомила про дану постанову. Інших обставин, які могли б бути визнані судом поважними позивачем не було зазначено.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, поновити строк для подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення ЛВ5301 від 25.01.2019, направити справу для її подальшого розгляду по суті до Личаківського районного суду міста Львова.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що на поважну причину пропуску строку звернення до суду, позивач посилався зокрема на те, що про існування постанови від 25.01.2019р. позивачу стало відомо лише 20.03.2019 року.

Проте, дану постанову особисто отримала особисто теща позивача ОСОБА_3 .

Як на доводи зазначеному, позивач наголошує, що з його тещою в нього вже тривалий час неприязні стосунки, а також те, що вона йому не повідомила про існування оскаржуваної постанови від 25.01.2019р. і те, що вона її особисто отримала на пошті.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується позивачем у судовому засіданні, останній 27.02.2019р. перебував за межами України а саме в республіці Білорусі. Зазначене підтверджується копією «Пасажирской таможеной декларацией» від 26.02.2019р. та «Вкладышем к документу для выезда за границу UKR FP 746510».

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановивши ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, що свідчить про порушення його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.5 КАС України.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Скасувати ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 квітня 2019 року у справі №463/2269/19, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.06.2019р.