Справа № 2040/7134/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р. м. ХарківСправа № 2040/7134/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В. (повний текст складено 18.02.19) по справі № 2040/7134/18

за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 виконати обов`язкові до виконання вимоги припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.05.2018 № 411-Пр-У, шляхом усунення порушень встановлених у вказаному приписі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття його з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо наявності права на звернення до суду з вимогами про зобов`язання відповідача виконати вимоги припису, а також щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки контроль за дотриманням будівельних норм і правил відповідачем, інспекцією здійснено не в межах контролю у сфері господарської діяльності.

Сторони у справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21.07.2008 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю у Харківській області було надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на виконання будівельних робіт № 08/067 з реконструкції нежитлових приміщень з будівництвом прибудови та надбудови під магазин непродовольчих товарів з офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного дозволу відповідачем розпочато зазначену в дозволі реконструкцію.

В період з 10.05.2018 по 23.05.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради проведено позаплановий захід щодо дотримання відповідачем як суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатом якого складено акт № 411-А від 23.05.2018.

Згідно вказаного акту інспекцією під час перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 (замовник) ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 6.2.1, 6.2.2 ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві», ч. 6 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, п. 12 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

У зв`язку з виявленими порушеннями, позивачем прийнято припис № 411-Пр-З від 23.05.2018 "Про зупинення підготовчих та будівельних робіт" щодо негайного зупинення проведення будівельних робіт та припис № 411-Пр-У від 23.05.2018 "Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил", в якому зазначено про усунення допущенних порушень у строк до 23.06.2018. Вказані приписи та акт перевірки надіслано ПАТ "Укрпошта" на адресу ОСОБА_1 (а.с. 23 - 26).

Однак, документи, які б підтверджували виконання вимог припису № 411-Пр-У від 23.05.2018, у зазначені у приписі строки, надані не були.

Також, Інспекцією проведено позаплановий захід контролю на предмет виконання вимог припису виданого ОСОБА_1 від 23.05.2018 № 411-Пр-У (направлення від 25.06.2018 № 726-Н, доповідна записка від 11.07.2018).

Під час виходу на місце встановлено, що порушення зазначені в приписі від 23.05.2018 №411-Пр-У не усунені, інформація про виконання вимог вказаного припису до Інспекції не надходила. У зв`язку із відсутністю суб`єкта містобудування (уповноважених представників) не видалося за можливе провести перевірку у відповідності до Порядку № 553. Абовяну Андраніку Хачатуровичу направлено лист від 25.06.2018 року №1797/0/250-18 щодо прибуття уповноваженого представ до Інспекції для вжиття заходів згідно повноважень Інспекції (а.с. 27 - 29).

Отже, вимоги припису № 411-Пр-У від 23.05.2018 року відповідачем не усунуто у встановлені строки, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів порушення прав позивача, захист яких відбувається у інший спосіб, визначений законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що порушення прав, свобод чи інтересів - це фактичні негативні правові наслідки у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних прав (обов`язків).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено особливий порядок звернення до суду суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що позивач, зокрема - суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч.4 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Таким чином, за приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень може звернутися до адміністративного суду з позовом на виконання своїх повноважень лише якщо таке право на звернення до суду надано йому законом.

Згідно з п.1.1 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 року № 7/15 (далі - Положення № 7/15), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Статтею 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради входить до системи місцевого самоврядування, правовий статус та обсяг повноважень яких встановлено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною 4 ст. 71 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Разом з цим, відповідно до п. б) ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження:

1) надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності";

3) здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказаний Закон, статтею 38, встановлює право та умови звернення до суду з позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю якщо особа, в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта з істотним відхиленням від проекту, порушенням законних прав та інтересів інших осіб, істотним порушенням будівельних норм. При цьому, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

З матеріалів справи встановлено, що предметом позову Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради є зобов`язання відповідача (фізичної особи) виконати обов`язкові до виконання вимоги припису Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.05.2018 року № 411-Пр-У, шляхом усунення порушень встановлених у вказаному приписі.

Вказаним приписом встановлено обов`язок відповідача у термін до 23.06.2018 усунути встановлені порушення містобудівельного законодавства. Так, згідно припису під час позапланової перевірки ( акт № 411-А від 23.04.2018) встановлено, що на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень з будівництвом прибудови та надбудови під магазин непродовольчих товарів з офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 у Дзержинському районі м. Харкова» встановлено такі порушення:

-будівельний майданчик не огороджений;

-робочі місця і проходи до них, розташовані на висоті більше ніж 1, 3 м і на відстані менше ніж 2, 0 м від межі перепаду по висоті не огороджені захисними огорожами;

-відсутній стенд з інформацією про об`єкт будівництва.

Таким чином, виявлені порушення не пов`язані з виявленням факту самочинного будівництва, у разі виявлення якого відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю має право звернутися до суду з метою їх усунення.

При цьому, безпідставними є посилання позивача в обгрунтування повноважень на звернення до суду з даним позовом, на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 903/922/17, оскільки у зазначеному рішенні надано правову оцінку щодо повноважень органів державного архітектурно-будівельного контролю на звернення до суду з позовом про заборону експлуатації об`єкта до введення його в експлуатацію у встановленому законом порядку, у зв`язку з невиконанням припису про усунення порушень, у випадках виявлення факту самочинного будівництва. У цій справі позивач реалізував надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту неприйняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та усунення порушень шляхом заборони експлуатації об`єкта до введення його і експлуатацію.

Тобто, вказані висновки стосуються тих приписів, які прийняті у випадках виявлення факту самочинного будівництва.

Між тим, в даній справі має місце не виконання припису щодо усунення порушень не пов`язаних з виявленням факту самочинного будівництва.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, на яку посилається у своїх доводах заявник апеляційної скарги, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що припис органів державного архітектурно-будівельного контролю є обов`язковим до виконання в силу положень чинного законодавства України та не потребує додаткової правової підстави для його виконання як судове рішення.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 у справі № 903/922/17 зауважила, що припис є лише обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, у зв`язку з його невиконанням. Проте, реалізація наявних у суб`єкта владних повноважень прав у зв`язку з невиконанням примусу має здійснюватися у порядку та спосіб, визначений чинним законодавством для органів державного контролю щодо застосування заходів примусу за наявних владних повноважень та за відповідним судовим рішенням (зупинення будівельних робіт, знесення самочинного будівництва, заборона експлуатації будівництва, тощо), а не зобов`язання дотримання будівельних норм та стандартів з безпеки організації робочих місць за кожним окремим фрагментом об`єкту будівництва (встановлення огорожі, інформаційного стенду, тощо).

При цьому колегія суддів враховує, що ч. 4 ст. 41-1 Закону № 3038-VI передбачає у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, наявність відповідних повноважень у головних інспекторів будівельного нагляду, окрім видачі обов`язкових до виконання об`єктами нагляду приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності: притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; ініціювання притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; внесення подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; внесення подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на наслідки апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 по справі № 2040/7134/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 14.06.2019.