Справа № 240/7275/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/7275/19
категорія 112030100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
-Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
-Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 14.04.2017 та факту подання позивачем усіх документів, передбачених Порядком, затвердженого Постановою № 975 від 25.12.2013.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.08.1985 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, що пов`язана з проходженням військової служби. При повторному огляді з 09.12.1997 підтверджено ІІІ групу інвалідності, що пов"язана з виконанням обов"язків військової служби. 14.04.2017 Житомирською обласною МСЕК №2 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби . На підставі вказаного, позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат про виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи, однак рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що зміна групи інвалідності у нього відбулась у понад дворічний термін. Посилаючись на те, що встановлені ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей обмеження на нього не розповсюджуються позивач просить скасувати спірне рішення.
Ухвалою від 13.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 13.06.2019.
06.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що рішення Військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв не є тим рішенням, що свідчать про причини та обставини поранення. Позивачем відповідного рішення не надано. Крім цього, згідно з абзацом другим п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Позивачу групу інвалідності змінено понад дворічний термін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином. Надіслали заяву та справу просили розглядати без їх участі.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе справу розглянути у порядку письмового провадження без участі сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
19.08.1985 при первинному огляді МСЕК первинно позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, одержаного при виконанні обов"язків військової служби.
В подальшому при повторному огляді МСЕК з 09.12.1997 року, ОСОБА_1 було підтверджено ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, одержаного при виконанні обов"язків військової служби.
При цьому одноразова грошова допомога, інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, позивачу не призначалися і не виплачувалися.
Доказів того, що позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, відповідачем не надано.
12.05.2017 за результатами повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 14.04.2017 довічно. Причиною встановлення інвалідності позивачу є поранення, отримане при виконанні обов`язків військової служби. Вказане підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК №2 від 12.05.2017 (а.с.15).
Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1520 від 05.06.2018, встановлено, що поранення, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с.16)
Поранення були отримані при виконанні обов`язків військової служби та при виконанні бойового завдання, про що свідчить Архівна довідка Центрального архіву РФ від 19.04.2018 № 6/3/1-392 (а.с. 17).
З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат та надав копії необхідних документів, які були надіслані до Міністерства оборони України.
Як встановлено з витягу з протоколу засідання комісії МОУ від 09.11.2018 №111 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - комісія МОУ), затвердженим Міністром оборони України, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з абзацом другим п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Позивачу групу інвалідності змінено понад дворічний термін. (а.с.18)
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст. 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону України № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час виконання ними обов`язків служби здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України № 2011-ХІІ. Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Положеннями п. 1 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної відмови) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 :
- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті
Відповідно до п. 1 ст. 16-2 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (п.п. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).
Пунктом 6 ст. 16-3 Закону України № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до п. 8 ст. 16-3 Закону України № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Застосування ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Положеннями п. 9 ст. 16-3 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 975).
Абзацом 3 п. 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Оскільки, позивач військовослужбовець, що отримав поранення, захворювання, яке пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги з моменту встановлення йому ІІ групи інвалідності, тобто з 14.04.2017 згідно ст. 16 Закону України №2011-XII та Порядку №975.
Як встановлено з матеріалів справи, правовою підставою для винесення оскаржуваної відмови є застосування відповідачем до спірних правовідносин положень абзацу другого п.4 ст.16-3 Закону України №2011-ХІІ, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Суд звертає увагу, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII у Законі України №2011-XIІ п.4 ст.16-3 доповнено абзацом другим наступного змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у ч.1ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У силу ст. 58 Основного Закону, норма Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 14.04.2017..
Отже, доводи відповідача з посиланням на норми законодавства, які передбачають, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, що зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, судом не враховується. Тому, незалежно від строку який сплив з часу зміни інвалідності, позивач має право на таку допомогу.
Крім того, в даному випадку мова йде не про доплату допомоги, а відповідач доказів того, що така допомога виплачена позивачу після первинного встановлення інвалідності не надав.
Частиною 1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Представник відповідача, обґрунтовуючи у відзиві правомірність своїх дій, посилається на те, що позивачем не надано документу про обставини поранення.
Суд вказані доводи до уваги не приймає, оскільки у спірному рішенні, обґрунтовуючи причини відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач посилався лише на те, що інвалідність йому встановлена понад дворічний термін.
Більш того, надані позивачем документи, зокрема Витяг з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1520 від 05.06.2018 та архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони м.Санкт-Петербург від 19.04.2018 №6/3/1-392 є належними та достатніми доказами, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), в тому числі причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ОСОБА_1 ..
Отже, у відповідача були відсутні правові підстави відмовляти позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.
Застосовуючи механізм захисту порушеного права та керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_2 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності з 14.04.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене п. 49 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційним сум від 09.11.2018 №111.
Стосовно позовних вимог у частині зобов`язання Міністерства оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 14.04.2017 та факту подання позивачем усіх документів, передбачених Порядком, затвердженого Постановою № 975 від 25.12.2013.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.
Таким чином, суд зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а у цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов"язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв"язку з встановлення інвалідності ІІ групи з 14.04.2017, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у вказаній справі.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос