Справа № 205/1180/19(2а/205/47/2019)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. Дніпросправа № 205/1180/19 (2а/205/47/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2019 року в адміністративній справі №205/1180/19 (головуючий суддя 1-ї інстанції - Мовчан Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Холодулькіна Віталія Арнаутовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.02.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Холодулькіна В.А., в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №891146 від 25.01.2019 року , винесену відповідачем, якою на нього, застосовано штраф у розмірі 170 грн. 00 коп., за порушення п.п.21.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2019 року позовну заяву задоволено.

Постанову серії АР №891146 від 25.01.2019 року, винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Холодулькіним В.А., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 00 коп., за порушення п.21.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, скасовано.

Провадження у адміністративній справі про вчинення 25.01.2019 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема, не враховано доданий відповідачем до заперечення на позов відеозапис правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2019 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Холодулькіним В.А. винесено постанову серії АР №891146, згідно якої 25.01.2019 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes Вenz 310 D», д/н НОМЕР_1 на пр.Богдана Хмельницького у м.Дніпрі, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та перевозив на 10 пасажирів більше ніж передбачено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.21.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-2 КУпАП, та застосовано штраф у розмірі 170 грн. 00 коп. (а.с.15).

Не погодившись з постановою інспектора, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено правомірність винесення спірної постанови, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості винесення складеної постанови щодо позивача.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови 25.01.2019 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes Вenz 310 D», д/н НОМЕР_2 2394 НОМЕР_3 на пр.Богдана Хмельницького у м.Дніпрі, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та перевозив на 10 пасажирів більше ніж передбачено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.21.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-2 КУпАП.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Холодулькін В.А. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції і має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121-2 КУпАП, які вчиняються на території м.Дніпро і Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем суду першої інстанції не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження зазначених в оскаржуваній постанові обставин, та не зазначено в постанові (графа «До постанови додаються») наявність таких доказів на час складання такої постанови.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позивачем не надано до адміністративного позову жодного доказу , який би спростовував факт вчинення ним адміністративного порушення.

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача.

Апелянт вважає, що достатнім доказом правомірності рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з ним.

Проте, ані поліцейський, який виніс оскаржувану постанову, ані «поліцейські свідки», які були в одному екіпажі з ним, не давали суду будь-яких пояснень по справі під присягою.

Більш того, продовж розгляду судом першої інстанції справи ( яка доречи віднесена законодавцем до категорії термінових), представником відповідача декілька разів подавались клопотання про відкладення судового засідання, а потім взагалі представник просив розглянути справу за відсутності УПП в Дніпропетровській області ДПП (а.с.36).

Таким чином незрозуміло, які пояснення та кого саме повинен був проаналізувати суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, колегія суддів дійшла висновку про протиправність накладення на позивача адміністративного стягнення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції як на підставу закриття послався на статтю 38 КУпАП (строки накладення адміністративного стягнення).

Таке посилання суду першої є необгрунтованим, оскільки у вказаній категорії справ ( в даному випадку ст.121-2 КУпАП адміністративне стягнення накладається не судом, а відповідно до ст.222 КУпАП, інспектором патрульної поліції, а відтак, суд не може застосовувати при закритті справи статтю 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням викладеної вище оцінки доказів, вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині обгрунтування висновків суду.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч.3 ст.272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2019 року в адміністративній справі №205/1180/19 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2019 року в адміністративній справі №205/1180/19 змінити в частині обгрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак