Справа № 1.380.2019.001078
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4372/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову (головуючий суддя в суді першої інстанції Сакалош В.М., м. Львів) у справі № 1.380.2019.001078 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток нерухомості" та Державної архітектурно-будівельної інспекції України, про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в якій просила зупинення дії наказу № 66/17 від 09 серпня 2017 року "Про анулювання дозволу про початок виконання будівельних робіт № IV 93 на об`єкт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул . Струмок- Т . Масарика , 7 " (замовник будівництва Товариство з товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток нерухомості"), прийнятого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю.

Вжито заходи забезпечення позову у спосіб зупинення дії наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 66/17 від 09 серпня 2017 року "Про анулювання дозволу про початок виконання будівельних робіт № IV 93 на об`єкт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Струмок-Т. Масарика , 7" (замовник будівництва Товариство з товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток нерухомості") до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 1.380.2019.001078.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідачем Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-11758/19 від 12 червня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Позивач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваної ухвали суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток нерухомості», перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Разом з тим, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 150 КАС України, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При розгляді апеляційної скарги та перегляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Разом з тим, проаналізувавши мотиви, якими позивачка обґрунтовує заявлене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Аналіз поданої заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та матеріалів справи свідчить про те, що позивач не обґрунтував доцільності та ефективності застосування судом заходів забезпечення позову, адже оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції фактично намагається втрутитись в діяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, обмеживши надані їм права та позбавивши змоги виконувати покладені на них обов`язки.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що позивач не зазначив належних та достатніх аргументів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття судом вказаних заходів до забезпечення адміністративного позову виконання рішення у даній справі стане неможливим або для його виконання необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для забезпечення адміністративного позову згідно ст.150 КАС України, а підстави які навів позивач, а саме існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди, свободам та інтересам позивача не є обґрунтовані, не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином апеляційний суд вивчивши матеріали справи, зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення свого рішення не зазначено мотиви з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не вказав, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись 150, 151, 243, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнити. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 1.380.2019.001078 - скасувати, та прийняти постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року.